Regret, domnule Balagan. Nu vrem să plecăm.
- Ne dau afară... - Şi cine suferă? Eu.
Cine-mi va schimba aşternuturile? Cine îmi va mai aduce mâncarea?
Cine va ţine admiratorii la distanţă?
Vei supravieţui.
Ai pus inelul lui Rosemary în seif? Bine.
Nu poţi avea încredere într-o menajeră fără sindicat.
Cât va dura nebunia asta? Scuze!
Nu se ştie.
Bud, şeful de sindicat, zice că Linda e specialistă la aşa ceva.
Cine e Linda?
Negociatoarea din partea conducerii hotelului Huxley.
Linda, membrii sindicatului trebuie să se întoarcă la muncă.
- Au familii de hrănit! - Ţine-ţi discursul pentru presă.
Mulţumesc mult!
Avocaţii nu trebuie să rămână niciodată fără hârtie.
Deci n-aveţi personal? Minunat pentru un hotel.
Trebuia să ieşim cumva din impas.
Păcat că nu lăsaţi pe afară şi clienţii.
La o parte, Balagan!
Mersi, domnule Lum. Car dosarele de o săptămână.
- Hugo, deschide-mi seiful. - Vino cu mine. Acolo mă duc.
Membri sindicali, suntem încuiaţi afară!
- Nu dăm înapoi? - Nu dăm înapoi!
Îţi cad petalele, Hugo. Ai trebui udat mai des.
- Nu le-ai zis deja? - De ce eu?
- Pentru că sunt conaţionalii tăi. - M-am născut aici!
Spune-le că am închis sala. Vor înţelege.
Că le întrerupem nunta?
Da. Eu le voi spune mirilor, dacă tot ne cunoaştem cu toţii.
Îi îmbunezi puţin?
S-ar putea să fie cam greu.
Doamne, scuze!
E prima oară când rămânem singuri după cinci zile.
E prima oară, de fapt, când rămâne singuri vreodată.
- Nu primiţi cadouri de nuntă? - Indienii dau bani.
- Avem un avantaj cultural. - Norocoşilor!
E superb!
- E o doamnă norocoasă. - Nu prea.
Domnişoară... Doamnă!
- Ne-a gonit conducerea. - Ce, o grevă? Şi nunta mea?
Nu vrem sÄƒ plecÄƒm, dar trebuie. Au plecat ÅŸi invitaÅ£ii.
- Poftim? - A trebuit sÄƒ evaluÄƒm sala de bal.
- Dar nu mi-am luat rămas bun. - E regulamentul pompierilor...
N-avem destul personal să ne ocupăm de eveniment.
- Nu e un "eveniment", ci nunta mea! - Îmi pare rău...
Angajaţi temporari, bun venit la Huxley.
Hotelul e ca un crucişător. Vă trebuie veste de salvare.
Hugo, toaleta! Adu ceva de desfundat.
Trebuie să mă îndrumi, Barb.
Recepţia. Pericol de împiedicare?
Du-te la etajul opt. Avem un covor rupt.
Venim imediat.
De dimineaţă vreau prosoape curate, Barbara!
Bună dimineaţa, hotelul Huxley. Sigur că mai primim rezervări.
Cred că se rezolvă. Ne vedem la ora 21:00. Bine.
- Sindicatul începe să cedeze. - Bine. S-au anulat 16 rezervări.
- Sunteţi gata pentru luna de miere? - Imediat ce luăm cadourile din seif.
- Hugo? - E perfect. Am nevoie de dosare.
- Să mergem, oameni buni! - Mulţumim!
- Poftim. - Mulţumim!
Ce naiba?
Doamne!
- Vijay, au luat tot. - Ce fel de hotel e ăsta?
Comentarii pe www.tvblog.ro
Traducerea şi adaptarea: Felixuca @ Nifty Subtitles Team
Dacă vrei cafea, n-avem personal la bucătărie.
Imperiul deja se năruie. Credeam că şi tu m-ai abandonat.
Sigur că da. Sunt un manager rău, ai uitat?
Acum sunt şi hamal, şi chelneriţă şi menajeră.
Am stat aici toată noaptea.
Unde-s croasantele învechite şi cafeaua aia scârboasă?
În dimineaţa asta nu primeşti micul dejun.
Asta-i clar. De ce? Barbara...
Regret... Bună ziua, hotelul Huxley.
- Aş vrea să raportez un furt. - Un furt? Unde?
- În seif. - Mulţumesc.
Vai de mine! Nu-i a bună, domnule Lum.
- I-au dat gaură. - Nu...
Valea, Balagan! Asta-i o scenă a crimei.
Sindicatul va jubila, domnule Lum.
Poate amân negocierile până rezolvă poliţia cazul.
Nu le amânăm.
Chestia asta ridicolă se încheie acum!
- E bolnav la cap! - Ba nu! Sunt un fraier!
Am pus tot ce preţuiam în mâinile voastre nepricepute!
Nu sta degeaba! Caută pe camerele de securitate!
- Avem o problemă, Larry. - Gary.
Cum zici tu. Să văd imaginile camerei şase.
F1 şi Shift, ce naiba!
- Cum naiba au intrat în seif? - Altă eroare de securitate.
Ce te miri, Hugo?
Seiful e protejat de un sistem cu patru componente.
Primul, oamenii. Al doilea, supravegherea.
Să văd imaginile camerei din faţa seifului.
Apasă în continuare, derulează înapoi... astăzi...
Da.
Nimic! Derulează înapoi.
Un sfert de oră nu-s imagini. Ce naiba ai făcut?
Nu ştiu. Era în ordine când am ajuns aici.
Adică... După 00:15, Hugo!
Un sfert de oră...
Trebuie să ştiu că seiful vostru e ca un dulap!
- Nu te învinovăţi. - Au făcut-o în 15 minute?
Sunt hoţi profesionişti. Ne-au păcălit cei mai buni.
Prada probabil e acum într-un avion spre Venezuela.
Nu avem tratat de extrădare.
Nişte infractori specialişti au trecut de sistemul de pază?
Au fost cel puţin trei. Au dezactivat camera de la distanţă.
Unul a spart codurile.
Doi au operat burghiul, au avut magneţi...
Cum au ieşit din clădire?
Ştii ce? Aş vorbi cu tinerii căsătoriţi.
- Larry, rămâi în alertă. - Gary.
- M-am învăţat să zic Larry. - Gary...
Vreau lista oaspeţilor hotelului şi a celor cu căsuţă de valori.
Lucrezi aici, nu?
Sunt directorul de la Iniţiative Strategice.
Vreau şi eu un card de acces.
- Nunta mea e distrusă. - Nu-i nimic, vor fi şi altele.
Ne trebuie raportul poliţiei pentru firmă de asigurări.
- Cât timp va dura? - Poliţia e pe drum.
Staţi liniştiţi şi disponibili pentru a răspunde la întrebări.
Pregătiţi-vă buletinele, beţi o cafea şi...
Aşa-i, azi n-avem cafea. Atunci... doar staţi liniştiţi.
Trebuie să-mi iau actele şi paşaportul din cameră.
- Îţi trebuie ceva? - Nu...
- Ai idee cine ne-a furat banii? - Încă nu.
Managerul spune că te pricepi la enigme.
- Managerul fuge de răspundere. - Mi se face rău!
Vijay voia să ne căsătorim doar la primărie,
a zis că nu-i pasă câtă vreme suntem împreună,
dar eu voiam o nuntă tradiţională.
- Sigur a fost extraordinară. - Da, până să fim jefuiţi.
Nici nu-l mai pot privi pe tata.
A mai făcut o ipotecă pentru a plăti tot.
Cele cinci zile de ritual cred că au fost scumpe.
L-am convins că merită,
că toată familia îşi va aminti de ziua asta perfectă...
dar acum vor ţine minte doar jaful ăsta.
Hugo! Spune-ne tot.
Ce a dezvăluit până acum meticuloasa ta investigaţie?
- Uşa spre acoperiş e deschisă. - Uimitor!
Probabil aşa au fugit hoţii.
Cum au coborât de pe acoperiş?
Cu paraşuta? Cu parapantă? Cu girocopterul?
Sunt hoţi internaţionali.
Poate c-ai fost jefuit de hoţi norvegieni de bijuterii,
dar măcar unul cunoaşte hotelul.
Nu-i vârf de sezon turistic,
Huxley-ul are mai puţini clienţi nemulţumiţi ca de obicei.
- Dar după lista asta... - De unde o ai?
Fiecare căsuţă de valori spartă era folosită.
Cum au ştiut hoţii?
- Misterul e simplu. - Ştiau unde-s banii.
Ştiau ce căsuţe să fure?
Da. Şi unde sunt seiful, căsuţele de valori, ieşirea,
starea jalnică a securităţii...
Le mai trebuia codul seifului, care se schimbă zi de zi.
Omul ăla mă oboseşte.
- Aia e cafea? - Ness. Vrei şi tu?
Aş prefera soluţia de curăţat. Parcă nu se servea mâncare!
Nu, dar băieţii se simt aiurea după nuntă de aseară,
aşa că am dat iama în bucătărie.
- Mohit e fost ospătar. - Aici?
Da, dar anul trecut şi-a reluat studiile.
De ce un mire din India are cavaler de onoare de aici?
E o coincidenţă ciudată.
Tara şi Vijay s-au cunoscut pe "Shaadi".
Un site de matrimoniale pentru Asia de Sud.
Verişoara lui Vijay, Asha, e cumnata lui Mohit... sau aşa ceva.
Chiar că-i o coincidenţă ciudată.
- A pocnit din degete? - Reginei îi trebuie pioni.
Pune-ţi pantoful!
Vrea cineva o cură rusească pentru mahmureală?
Seara trecută aţi făcut năzbâtii. L-aţi luat şi pe mire cu voi?
- Da, l-am ţinut aici până târziu. - În noaptea nunţii?
- Mireasa sigur s-a bucurat... - A fost ideea ei.
O ultimă bere cu fraţii lui Vijay până să revină la Kolkata.
Dar s-au băut cam multe beri.
Am auzit că nu-i bine să iei avionul mahmur!
Cât de târziu aţi stat? Până la 01:00, 01:30?
01:30?
Apă de la murături!
Funcţionează, mai ales cu votcă.
- Danni! - Nu pot vorbi acum.
După ce au dat afară personalul, ai ţinut singură barul deschis?
Nu. L-am închis înainte de miezul nopţii.
Pentru Vijay, Tara şi toţi banii lor gheaţă!
Cavalerii de onoare au petrecut, dar nu în bar.
Puneau săpun în cada de baie?
Miliţia... Târziu, ca de obicei.
Sam, am nevoie de provizii.
Nu-mi pasă ce părere ai despre demonstranţi.
E o urgenţă.
- Dle Balagan, mi-ai văzut soţul? - Deja l-ai pierdut?
L-am căutat peste tot, l-am sunat pe mobil.
A dispărut. E ciudat.
Ieri seară aţi fost jefuiţi,
soţul tău a petrecut cu cavalerul care a lucrat aici,
au minţit când ne-au zis unde s-au dus
şi acum a dispărut.
Nu-ţi face griji. Sigur nu-i nimic grav.
Sammy, mă bucur să te văd.
Dle Balagan, îmi pare rău pentru inelul lui Rosemary.
Eşti teafăr?
- Care e urgenţa? - Au doar ness!
Am trecut de demonstranţi doar ca să-ţi aduc cafea?
Nu-i orice cafea, Sam.
Lipsurile modifică piaţa şi cafeaua e noua monedă de schimb.
Şi o vei da în schimbul informaţiilor despre jaf?
Într-adevăr. Imediat ce beau acest espresso.
Paturile astea noi sunt groaznice!
Patul "Linişte Totală" e un chin pentru menajere.
De ce, Alcina?
Cuverturile au câte cinci kg.
Se pun trei cearceafuri şi cinci perne mari, pernuţe...
- Alcina, uite! - Scuză-mă.
Muncitori, uniţi-vă!
Filmezi manifestaţia de la hotel?
- Îi fac un serviciu lui Arcadi. - Nu pare sindicalist.
Nu e, dar vrea alte prosoape.
Unde ţi-e Biblia, sinistră Pippa?
Am aflat că l-ai vizitat ieri pe suspect, în spital.
Emil Shirt n-ar trebui să fie suspect.
A recunoscut că a minţit. N-a ucis-o pe Rosemary.
- Dar neoficial, nu? - Vorbeşte tu cu el.
A intrat în comă. A murit la 04:00.
- Altă fundătură. - Poate că nu.
Pippa, am găsit o coincidenţă... aproape imposibilă.
Bună! Sunt Sam Besht. Vreţi nişte cafea premium?
- Mulţumesc, eşti foarte amabil. - Sam!
Văd că ai cunoscut-o pe Linda, de la biroul... fără cap din Huxley.
Îţi ofer un whisky? Zahăr?
- De unde ai cardul de acces? - Civilizaţia e în declin, Linda.
Camerele libere sunt ale tuturor.
Aţi descoperit ceva pe camere?
Nimic util. Dar chiar pare să fi fost lucrătură din interior.
Bieţii miri...
Sper că n-ai pierdut ceva prea valoros.
- Un inel. - S-a supărat soţia ta?
Nu.
Linda, ce naiba? Ne dai afară şi acum tragi de timp?
Parcă îţi trebuia timp să evaluezi cât de gravă e situaţia.
O cafea cu lapte pentru şeful sindicatului.
Poate va îndulci negocierile. Danni!
- Unde e... - Peste tot e confetti de la nuntă.
Nu mă mir că menajerele nu vor să li se taie din salariu.
- Unde e poliţia? - În bar, cu mireasa.
Sam are cafea din cea bună?
- Balagan! - Ce-i?
- Mirele pare să fi fugit. - Poate s-a dus după cafea!
Poate, dar căsătoriile astea prin internet sunt escrocherii.
S-au cuplat, au obţinut actele şi au fugit din oraş.
Ofiţerii au întrebat-o pe soţie unde era mirele la miezul nopţii.
În bar, care era închis.
- Şi tipul ăla... - A lucrat aici. Mohit. Ştiu.
Ştiai că tatăl miresei e broker de asigurări?
Deci nu eşti chiar inutil. Bravo ţie.
Eu cred că le-au furat chiar ei, ca să ia şi suma asigurată.
Faci un exerciţiu foarte util de imaginaţie, Hugo! Bravo!
Mirele putea lua codul de la Gurjit când i-a deschis seiful.
Mohit ştia unde să găsească registrul căsuţelor de valori
iar "Mirezilla" şi tatăl ei îi mint acum pe poliţişti.
- Şi mirele ce rol joacă? - A tras-o pe sfoară.
A obţinut actele dorite şi a dispărut cu prada.
Seara trecută erai cu el în seif. A făcut ceva suspect?
Bună! Stai singur aici...
Ai vreun burghiu în dhoti sau te bucuri că mă vezi?
Nu... Nu aveai timp. Ce altceva mai puteai face?
"Cod secret: 3-1-4-1-5-9-2 Inel cu diamant în căsuţa 121".
"Faţă zâmbăreaţă, LOL".
Eşti un tip misterios, Vijay. Unde te afli acum?
Mirele are ceva de ascuns. De asta a dispărut.
Ţi-am zis eu. E în drum spre Venezuela.
Poate ar trebui să te duci după el. Tara!
Ai vrea o cafea cu lapte?
Credeam că ţi se va părea interesant.
Chaturanga, Sam. E primul joc de şah.
- Da, are 1500 de ani. - E "supa" mea primordială.
Jucam pe net cu Vijay. El mi-a făcut setul ăsta.
32 de piese lucrate manual.
E un preţ mititel pentru un paşaport, zic eu.
- Nu începe şi tu! - Ce?
- De ce nu credeţi că mă iubeşte? - Poate-i place lucrul manual.
- Espresso lung sau scurt? - Scurt.
Poliţia m-a întrebat cum îşi bea soţul meu cafeaua.
Are cicatrici? Sforăie? Habar n-am.
- Căsătoria ta a fost... - Aranjată? Da.
Nu în sensul: "Te dau pentru un măgar",
ci mai degrabă în sensul "Potrivire de caracter",
părinţii fiind cu ochii pe noi.
Am vorbit cu Vij pe Skype în fiecare zi, un an.
Nu-i nimic.
Eu am cunoscut o belgiancă pe un chat al fanilor "Doctor Who".
Sigur era fată, Sam?
Da, dar nu eram convins că îi place serialul.
Cât de bine îl cunoşteai pe cavalerul de onoare?
Pe Mohit? De când eram mică.
Crezi că şi el e implicat?
India are un miliard de locuitori şi el îl cunoaşte pe soţul tău?
Mohit a copilărit în Kolkata
iar brahmanii Kulin au relaţii strânse.
- Şi a lucrat în hotel. - Nu. Mohit nu e un hoţ.
Joacă golf şi-şi face singur iaurt.
Dacă Vijay n-a fost aseară în bar, unde s-a dus?
Poate juca "Ascunde cham-cham-ul" cu domnişoara de onoare
sau poate jefuia seiful.
- De ce îmi insulţi soţul? - De ce am confetti în cafea?
Nu ştiu.
E Vijay. În sfârşit! Vezi?
- Ţi-am zis eu! E bine. - E un mesaj video.
Tara... Îmi pare rău. Îmi pare foarte rău.
"Îmi pare rău"... Pentru ce? "Îmi pare rău că te-am jefuit"?
"Îmi pare rău că nunta asta e o farsă"? Ce să fie?
Ciocolată?
Nu-i chiar aşa de rău cum pare.
E prima mea zi după nuntă, banii şi bijuteriile s-au furat
şi noul meu soţ a dispărut?
Sunt trei chestii care n-au neapărat legătură.
Hugo a zis că uşa spre acoperiş era deschisă.
Adu sherwani-ul soţului tău de seara trecută.
- Întotdeauna are un motiv. - Te rog, du-te!
Mulţumesc.
Care-s regulile? Sunt patru armate?
Da. Sunt câte doi aliaţi.
Verde şi negru împotriva roşu şi galben.
- Poţi salva rajahul aliatului tău. - Cooperare.
Din fericire, şahul s-a descotorosit de conceptul ăsta ridicol.
Poftim.
Nu fi aşa de ursuză!
Amintiri din Amsterdam.
Soţul tău şi cavalerii de onoare au fumat marijuana ieri noapte,
probabil pe acoperiş.
- "Iarbă"? - Da.
Pe bune? O să-l omor!
Înţeleg acum de ce-i place golful lui Mohit.
Mesajul nu era: "Îmi pare rău c-am fumat iarbă",
ci: "Îmi pare rău pentru ceva foarte, foarte grav".
Uite cum facem. Mergem la bar şi jucăm trei partide.
Dacă Vijay tot nu se întoarce, îţi dau voie să-ţi faci griji.
E destulă cafea.
Mohit şi cavalerii s-au dus pe acoperiş să fumeze un joint?
Nu cred că răspunsul e petrecerea, Hugo.
Uiţi de codul secret al seifului, Balagan.
Mirele e destul de înalt, vedea peste umărul lui Gurjit.
- Cine are codul ăsta secret? - Eu şi paznicul de noapte.
Producătorii seifului ne dau în fiecare zi alt cod.
- Din şapte cifre? Aşa lung? - Aşa ne-au pregătit în Poliţie.
Lucrăm repede. Ţinem minte multe chestii.
Deci compania sună şi vă dă un nou cod.
- Aici răspundeţi? - Da.
"Da". Cartierul general al incompetenţei!
Cu cine vă fac legătura?
Codul de securitate! Nicio problemă, l-am notat.
- Ăsta e? - N-am voie să-ţi spun.
Nu ştii sigur dacă hoţii l-au găsit
şi am auzit de o bandă care avea un dispozitiv...
Nu trebuie neapărat să fie un hoţ curajos cu capă, Hugo.
15 minute, tot ce a stat între hoţi şi inelul logodnicei mele
a fost un bileţel.
Securitatea din patru elemente...
Nu-mi mai cita din instrucţiunile seifului!
Sunt patru! Nu-i nevoie să...
Bine! Dar uiţi de al patrulea... lucru.
- Mă asculţi sau nu? - Hugo, ştiu, numerele, oamenii...
Supravegherea şi seiful însuşi.
Fiecare căsuţă de valori
e din vanadiu-cobalt de 5 cm cu şuruburi din titan.
Hugo, salivezi.
Ca să termini în 15 minute îţi trebuie scule grele
şi oameni care să le folosească.
Cel puţin trei, cum am zis. Securitatea e de netrecut.
Nu cred că s-a întâmplat la petrecere, Hugo.
- I-ai cunoscut abia ieri! - Totuşi, îi cred.
Pe tine te ştiu de luni de zile şi tot nu sunt sigur.
Scuze! Riscăm să ne împiedicăm de covor!
- Aţi sunat seara trecută? - Da, şi aţi trimis pe cineva.
Sigur ăsta era etajul? Credeam că s-a rezolvat.
Am trimis o angajată temporară cu nişte bandă adezivă
şi i-am zis să rezolve problema.
Stai, era o femeie?
Încă nu le-am învăţat numele, dar a zis că se ocupă ea.
- Sigur era o femeie? - Era cam atât de înaltă.
Da, am văzut-o! Era micuţă.
- Ca un pitic? Ca un spiriduş? - Cum am zis, era scundă.
Nu era vreo paznică angajată de mine.
Sigur. Femeile n-au ce căuta pe crucişătorul lui Hugo.
Hugo, sper că nu faci discriminări!
Sigur că nu, dar paznicii au o înălţime minimă.
Poate impostoarea făcea parte dintre hoţi.
Te-ai gândit la asta?
- Unde e covorul ăla? - La etajul opt.
- Poate a văzut-o cineva. - Hugo, toaleta femeilor.
- Barb, este... - Acum.
Locul ăsta... Bună!
Ai văzut aseară pe aici vreo paznică?
- O femeie cam atât de înaltă? - Nu.
- L-ai văzut pe ginerele meu, Vijay? - Nu crezi că ţi-aş fi spus?
- Arcadi! Ce cauţi aici? - Scuză-mă.
- Furi de la minibar? - Nu. Căutam prosoape.
Pe ăsta nu ţi-l dau... Evident, n-am cum.
Trebuia să mă spăl.
Am muncit ca un câine noaptea, voiam să mă simt iar om.
Mie îmi pari destul de umană. Doar că ai confetti în păr.
Încă mai am?
Porcăriile alea sunt peste tot!
Ce face mireasa părăsită?
Speră că nu e... părăsită.
Poliţia crede că este o nuntă frauduloasă.
Te-ai căsători cu cineva pentru cetăţenie?
- Nu mă mărit din nou. - Din nou?
Ar trebui să mă îmbrac.
Ce-i asta? Pe bune?
Cineva îşi face mendrele prin hotelul meu.
- Stai! - Sau ce, aprinzi două lanterne?
Balagan! Ar trebui să vii încălţat aici.
- Voiam să văd cine a tăiat curentul. - Să nu-mi stai în cale!
Ce-i?
Rămâi pe loc! Nu mişca!
Vijay?
Te gândeai să tai curentul şi s-o ştergi pe întuneric?
Ce? Nu. N-am atins nimic.
Aici era un paznic. A umblat la siguranţe.
Angajaţii temporari sunt nişte idioţi!
Ce paznic, Vijay? Era o femeie?
Nu, era tipul de aseară, care ne-a întrerupt nunta.
Gurjit? Ce naiba caută în hotel?
Ce siguranţe? Ce siguranţe?
De cine te ascunzi aici, Vijay? De soţie? De poliţie?
Uite cum e treaba...
A treia partidă.
Mă laşi să câştig ca să mă înveselesc?
Nu.
- Uitaţi pe cine am găsit în subsol! - Vijay!
Pe unde naiba ai umblat?
Spune adevărul, Vijay. Femeilor le place la nebunie.
Tara, îmi pare rău că te-am minţit când am zis c-am fost la bar...
Marijuana? În noaptea nunţii?
Mi-era frică... să fiu cu tine după ce vorbiserăm doar pe net.
- Şi te-ai drogat? - Credeam c-o să mă ajute.
- A mers! - Mazeltov!
Poliţia vrea să te întrebe de jaf.
Ar mai trebui să ştii ceva.
Ce, eşti traficant de droguri? Hoţ de bijuterii?
- Credeam că te cunosc. - Da, cu o excepţie.
Când aveam 18 ani, am furat o motocicletă a poliţiei
şi am intrat cu ea în vitrina unei farmacii.
Am fost condamnat şase luni şi am stat închis patru.
Am vorbit un an, zi de zi, şi nu mi-ai spus asta?
Părinţii tăi nu te-ar fi lăsat să te mai măriţi cu mine.
Nu mai spune!
Dar nu poţi emigra aici dacă ai cazier!
- Le-am trimis date false. - Rişti să fii deportat!
Am făcut-o pentru că te iubesc.
- De asta ai jefuit seiful? - Nu. N-am nicio legătură cu asta.
Serios? De ce te-aş crede?
Suntem căsătoriţi de o zi, Vijay, şi m-ai minţit mai tot timpul!
- Tara, am intrat în panică! - Se mai întâmplă.
Deci îl crezi, domnule Balagan?
Acum îl cunoşti de tot atâta timp ca mine.
Eu i-aş da o şansă. Sunteţi căsătoriţi.
Verde şi negru. Acum sunteţi aliaţi.
Poate, dar dacă nu el a spart seiful, cine a făcut-o?
Cum să mai am încredere în tine?
Tara, încă un detaliu. Aţi avut confetti la nuntă?
Nu, doar petale de flori.
Arc, inelul! Îmi pare rău.
Babuşca mi l-a dat când am plecat de la Novosibirsk.
I-am zis că-şi pierde vremea, că nu mă voi însura niciodată.
- Aveam 19 ani. - Lui Rosemary i-a plăcut mult.
Străbunicul meu l-a furat din Palatul de Iarnă
în timpul revoluţiei.
Acum a fost furat de două ori.
Poliţistul tău preferat a venit să mă vadă.
Jason Evans cel cu număr mare la pantofi.
- Da. Ai o cariocă? - Acolo.
Ce faci? Nu, Pippa! Alcina o să ne omoare...
Nu, e important. Trebuie să vizualizăm.
Rosemary şi prietenul ei, Greg, au fost ucişi...
Cercetaşul...
Care i-a arătat ucigaşului pe cine să ucidă, da.
Lucra pentru Crosstown Limos.
Crosstown Limos s-au ocupat de transportul prostituatei,
care lucra pentru Midnight Beauties.
Şi mai este Emil Shirt, care tocmai a murit în spital.
Poate c-a mărturisit crima, dar ştim că n-a fost acolo.
Da, însă el fura maşini.
Le vindea firmei Tyson's Auto.
- Care se ocupă de flota... - De la Crosstown Limos?
Totul are legătură. Dar nu ştiu cum.
Sunt doar fragmente, Pippa.
Dacă aflăm cine face mutările vom descoperi cu cine luptăm.
Până atunci...
Îmi pare rău.
Ce repede te-ai întors!
- Spune-mi că s-a terminat greva. - Din păcate, nu.
Sindicatul are o sursă în hotelurile Huxley.
Am început să negociem şi ştia multe lucruri confidenţiale.
Pe care le ţineaţi în seif?
Ştia ce încasări avem şi care hoteluri scot profit.
Deci continuaţi?
Până-şi bagă sindicatul minţile în cap.
Sufăr...
- De ce ai umbla la siguranţe? - Sabotaj, Hugo.
Personalul e incompetent intenţionat.
N-am făcut nimic.
Te puteam acuza de intrare neautorizată.
Tu ai înfundat toaletele din hol?
- A trebuit să le spăl! - Nici vorbă.
- Şi săpunul din cadă? - A făcut-o Zofia. Genială.
Şi oprirea camerelor de securitate?
- Sunt concediat? - Răspunde-mi, mai întâi.
Am oprit sistemul 15 minute.
Sindicatul mi-a dat 500 de dolari ca să apăs pe buton.
- Ca să spargi seiful? - S-a spart seiful? Când?
După ce ai oprit camerele.
Coincidenţă? Nu cred.
Dle B, după ce ne-au dat afară, m-am dus la amicul meu, Kevin.
- Poţi s-o întrebi pe mama lui. - O s-o întreb.
- Mă concediaţi? - Nu. Te promovăm.
Acum faci parte din conducere.
Lucrezi nonstop pentru mine până se termină conflictul
şi speli toaletele.
- Să vezi ce genial este. - Alcina!
Vreau să vorbesc cu preşedintele Bud despre sabotajul ăsta.
- Bună, Alcina. Te rog... - Bun venit, dle Michaels.
Dle Balagan, cum ai reuşit să-l murdăreşti aşa de repede?
Pippa a făcut-o.
- Furi. - Nu, capturez.
- Cafea? - Sigur. Mulţumesc!
Dle Michaels, seara trecută a fost spart seiful hotelului.
- Au furat inelul lui Rosemary? - Da.
Îmi pare rău.
Linda spune că ai informaţii din interior despre Huxley.
Din interior? Nu prea cred.
Chiar te miri că hoţul plătit să fure documentele Lindei
a şterpelit şi banii şi bijuteriile din seif?
- Mai lasă-mă, bine? - Să te las?
Ştim deja că angajaţii sabotează hotelul.
Unii dintre angajaţi, nu toţi membrii sindicatului.
Preşedintele său i-a dat 500 de dolari lui Gurjit
pentru a opri camerele de filmat la miezul nopţii.
Uneori oamenii îşi pierd controlul. E mai bine să nu fie filmaţi.
Ca atunci când au inundat băile?
Bud, cineva putea să alunece...
Şi confetti în ventilaţie? El a făcut-o.
I-am zis să renunţe la confetti. E un coşmar pentru cameriste...
Cum ai obţinut situaţia financiară a hotelurilor Huxley?
E legal să primeşti faxuri anonime, nu?
Eu o şterg.
Danni...
Angajaţii temporari au plecat şi am o groază de treabă.
- Trebuie să aştepţi. - Bine.
- Linda, ce bei? - Gin cu gheaţă şi două măsline.
Ai gustat votca şi murăturile? A încercat cineva?
- Mă scuzaţi o clipă? - Ce era în mintea ta?
L-am prins pe tata plângând. Ai distrus totul.
- Tara, nu sunt hoţ. - Furi doar motociclete.
Aveam 18 ani!
Sam, în lift... Cum ai ajuns aici?
Când Linda m-a întrebat de inel a zis: "S-a supărat soţia ta?".
- Nu ştia despre Rosemary... - Cum ştia că-i un inel de femeie?
- Nu-i spusesem, nu? - Nu, dar e de presupus...
Am aşteptat 15 minute un Bloody Mary!
Îmi pare rău. Ai răbdare, sunt singură la bar.
Erai singură, nu-i aşa?
Dar fără ajutor, ai fi stat aici toată noaptea.
Cum ai plecat când şi-au revenit camerele?
Prin conductele de aer?
- Danni! Eşti genială! - În sfârşit observă cineva...
Sam!
E nevoie de cel puţin trei oameni ca să spargă seiful în 15 minute,
dar o femeie o putea face singură dacă dura toată noaptea.
Când camerele au pornit iar, nimeni n-a ieşit de acolo.
Vezi? E prea îngustă. S-a transformat în fantomă?
Confetti sunt cerculeţe, dar astea sunt pătrăţele...
- De fapt, romburi. - Pare să fie hârtie tocată.
Da.
Documente legale strict secrete despre hotelurile Huxley.
Hugo, aminteşte-ţi, dacă te ajută creierul...
Cum erau aranjate în seif căsuţele de valori ale Lindei?
Nu ştiu, Gurjit le-a pus acolo.
Da, una câte una, dar dimineaţă toate erau strânse...
Ce-i ăsta?
Un aparat cu două roţi?
- Dolly. - Pe bune? "Dolly"?
Linda le-a pus pe Dolly sau aşa le-ai găsit?
Nu ştiu, Balagan, eram atent la spargerea seifului.
Da, asta speră şi ea.
Normal! A făcut-o turcul mecanic!
- Logic. - Deci căutăm un turc.
Nu, turcul mecanic era un automaton care juca şah...
- Un ce? - Un robot din secolul XVIII.
Da. A înfrânt mulţi oameni în mod misterios,
inclusiv pe Napoleon Bonaparte şi pe Benjamin Franklin.
- Deci au folosit un robot. - Nu. Era o farsă.
Înăuntru era un om. Unul mititel.
Spiriduşul, ţi-am zis eu!
Deci avem... Ce anume s-a întâmplat aici?
Ai reuşit! Cum ai făcut-o?
Da, dar cum ai scăpat?
Vai de mine! Vin să vă jefuiesc!
Turui întruna şi n-o observi pe Dolly.
Şi mersi pentru inelul pe care l-a furat străbunicul tău.
Vreau să duceţi bunurile furate în biroul de pază, într-o oră.
- Ce? De unde şi ştiut? - Mi-a zis un poliţist de închiriat.
Alcina, sună-l pe preşedintele sindicatului.
Spune-i s-o aducă pe Linda înapoi la masa negocierilor.
Presimt că hotelurile Huxley sunt gata să negocieze.
E ciudatul ăla!
Ciocolată, dezinfectante de mâini, loţiuni de corp, ceaiuri naturale.
- Le ucide pe cameriste, Linda... - Am mai vorbit despre asta, Bud.
E hotelul Huxley. Oaspeţii vor lux.
De unde ştii că prada e aici? Poate că e la spiriduş.
Linda n-ar avea încredere într-un complice.
- Ţine prea mult la control. - Poate a lăsat-o în cameră.
Sam, e o situaţie de criză.
Oricine poate pune mâna pe un card de acces universal.
Ai grijă cu sabotorii ăia.
- Cum ai intrat aici? - Salutare, Dolly!
Dle Balagan, e o şedinţă privată. Te rog să ne scuzi.
- Nu le poţi atinge... Ce faci? - Ştiam eu!
Linda? Ai jefuit seiful?
Nu-s poliţist, dar aceştia sunt în clădire.
Le-am putea duce lor. Sau...
- Continuă. - Putem negocia.
Ce zici?
Toate lucrurile de valoare sunt aici?
Spiriduşul, în cutii.
Poate e o rudă sau iubitul tău?
E nepoata mea şi preferă să i se spună "minionă".
Tu şi nepoata ta minionă aţi făcut un plan viclean
folosindu-vă doar de produse de papetărie.
Foarte inspirată ideea. Bravo!
Apoi ai dat vina pe adversar pentru scurgerea de informaţii.
Ai trimis situaţia financiară a hotelului la sindicat?
Mi-ai întors o cursă!
Taci, Bud, cu cei 200.000 pe an plus alte beneficii!
Ştii câte ouă s-au aruncat în mine?
În câte hoteluri îngheţate am dormit
pentru că aţi sabotat aerul condiţionat?
Aproape ai distrus un mariaj.
Hotelurile Huxley l-au distrus pe al meu.
200 de zile de călătorie pe an, 60 de ore pe săptămână.
Şi asta îţi dă dreptul să sabotezi şi tu ceva?
Am 54 de ani. Acum vreau doar să lucrez în grădină.
Te avertizez să nu spui nimic, Bud.
Tu ai oprit camerele de filmat şi eşti complice.
Nu voi spune nimic.
Dar veţi încheia pe loc conflictul ăsta ridicol de muncă.
Creşteri salariale de 4% în trei ani.
- 3% în doi ani. - 2,5% în doi ani.
1.5% în 18 luni...
- Păstrăm înţelegerea de acum? - În regulă.
Ai găsit asta lângă uşile de serviciu.
Ba nu.
Hoţii s-au speriat şi au aruncat prada.
Au dat de măsurile tale de securitate şi au fugit de groază, da.
Mă rog. Noi le-am găsit.
- Maang tikka al mamei mele! - E în siguranţă.
Cred că ăsta e al tău. Să verific...
Mulţumesc.
Nu voi spune că nu sunt uimit, dar am fost poliţist...
- Văd că reînnoiţi alianţa. - Încercăm.
Puţină suspiciune nu strică.
Tata ştie un avocat specializat în emigrări.
- Poate că Vijay va rămâne aici. - Bine.
- Ţi-ai recuperat inelul! - Da.
E gravat...
E în rusă? Ce scrie?
"Tot ce înţeleg... înţeleg pentru că iubesc."
- E din Tolstoi. - Mulţumesc, dle Balagan.
Cu plăcere.
Ce mai faci, Danni?
- Eşti noul angajat temporar? - Temporar.
Ştiu că problema se va rezolva în curând.
Slavă Domnului! Sunt frântă.
- Îmi dai ginul? Şi taie lămâile. - Sigur.
- Danni, ai fost măritată? - În altă viaţă, dar da.
Poate o să-ţi spun povestea când voi fi mai odihnită.
Abia aştept.
Îmi faci un Old-Fashioned?
Sigur. Îmi trebuie nişte bitter şi un loc de muncă decent...
Bună!
Subtitrare de Felixuca www.niftyteam.ro
Cinci partide, cinci ostatici.
De fiecare dată când câştigi, unul va fi eliberat.
Când pierzi sau iese remiză unul va muri.
Dacă pierd, un ostatic moare.
Nu va fi aşa dacă ne laşi să ne facem treaba.
Pionul la H1!
Fă-l să tacă!i>
Lasă-mă!
Trebuia să-l laşi pe dl Balagan să joace.
Ar fi câştigat. Acum a depăşit timpul.
Nu!
Nu-i un joc al minţii.
Te voi face să cedezi.