Anul ăsta va face altcineva evaluarea psihologică a echipei tale.
- Cine e Toth? - Un psiholog militar.
- Distruge echipe. - Ba nu.
E specialist în psihologia echipelor. Am trecut prin momente dificile.
Îţi pierzi cel mai bun prieten, e ora 15:00,
cum îţi petreci restul zilei?
M-am dus acasă.
Azi ţi-a murit prietenul, mâine moare fiul meu.
Te împaci cu tatăl tău?
- Nu. - De ce?
Nu vrea.
- De ce? - E pe moarte.
Spike.
Nu vrea să ne împăcăm până nu plec din unitate.
Ai avut o relaţie cu Jules Callaghan. Ştiai că pui în pericol echipa?
Da. De asta am rupt relaţia.
De asta aşa ceva e interzis. Îţi pune colegii în pericol.
Dar nu contează. S-a terminat.
Când ai făcut ultima oară un examen medical complet?
Analizele mi-au ieşit bine.
Cum explici problemele cu concentrarea, tremurul mâinilor,
reacţiile cognitive mai lente?
- Slujba asta e tot ce ştiu să fac. - Ridică mâinile.
Când ţi-e greu la muncă, la cine apelezi?
Mă bazez pe echipă.
La cine apelezi dacă e ceva ce nu poţi împărtăşi echipei?
- La familia mea. - Cum rezişti fără aceasta?
Greg, de unde ştia că Sophie m-a părăsit?
Mă temeam că nu voi fi obiectiv, în calitate de coleg sau de prieten.
- Prieten? - Eddie.
Ştiţi ceva, domnilor? Mă duc să-mi văd copilaşul.
Dă-mi-o la telefon.
- Soph? Ce se întâmplă? - Bebeluşul nu se simte bine.
Are inima slabă. Nu primeşte destul oxigen.
Cum adică are inima slabă? Sophie!
- Nu, Soph... - Haide, amice!
Aveam nevoie de cineva nou. Nu era nevoie să-i desparţi.
Instinctul nu te-a înşelat. Echipa are slăbiciuni.
Sunt şi ei oameni.
E normal să-i protejezi.
Am primit un număr record de apeluri cu grad înalt de risc
- ...Ã®n ultimii doi ani. - Åžtiu rezultatele echipei.
- S-au ales Ã®ntre ei. Se apÄƒrÄƒ! - Åžtiu.
Trebuie să ai un motiv întemeiat să desparţi echipa.
Haide!
Crede-mă, nu-i nevoie s-o faci!
Mai vreau puţin timp.
- Hai! E verde! - Ocoleşte-mă!
Hai odată! Hai!
Te rog?!
Înapoi în maşină. Mutaţi vehiculul! Acum!
Hai s-o luăm uşor. S-o luăm uşor.
URS?
- Suntem pregătiţi. - 10-33, unde?
Lakeshore cu...
- Winnie? - Bulevardul Fort York.
Ce se întâmplă?
Ofiţer rănit, focuri multiple. E de la URS.
- Echipa ta e pregătită? - Da, şefule.
- Este Ed. - Mergem. Echipa 3, echiparea!
- Cheamă înapoi echipa 1. - Stai niţel.
Anunţă-i, 10-33, să se întoarcă la secţie.
Echipa ta nu-i autorizată.
Atunci autorizează-i, am un om rănit.
- Sergent Parker... - Winnie!
- Poţi gândi obiectiv? - Echipa lui e aptă de datorie?
Spun că echipa asta are un rănit.
- Poţi gândi obiectiv? - Ştiu să-mi fac treaba.
- Winnie, cheamă înapoi echipa 1. - Mulţumesc.
Echipa 3 va conduce operaţiunea. Eu voi supraveghea.
Parker, ţine staţia deschisă. Winnie, dă-i căşti.
Da, domnule.
Dă-le mesaj. Îi vreau pe oamenii mei.
Am făcut-o deja.
- Parcă desfiinţai echipa asta. - Să vedem.
- Ai dreptate. - În ce privinţă?
N-o să treacă.
Deci...
- Scuze. Plec. - Nu, Jules!
Trebuie să plec.
- Sam! - Jules!
Ce se întâmplă? Putem merge la muncă?
Deocamdată da. Avem un ofiţer rănit. E Ed.
- Poftim? - Sergentul e în drum spre spital.
Donna.
Martorii spun că făptaşul e un bărbat alb, de 30 de ani,
cu pantaloni şi haină negre.
Aţi identificat maşina?
Da, avem numărul şi adresa. Mergem acum acolo.
Minunat.
- Cum te simţi, amice? - E în stare de şoc.
- Spune-mi ceva, doctore! - Winnie, dă mai tare, te rog!
A încasat şapte gloanţe, în piept şi-n abdomen.
I-au atins vesta. Are contuzii şi a pierdut mult sânge.
- Braţul? - A încasat două gloanţe.
De asta sunt îngrijorat. E atins nervul ulnar.
- Trebuie să-l operăm cât de repede. - Chirurgul...
Dr. Brown. Nu te teme, e cel mai bun.
- Ai auzit? O să fii bine. - Sophie...
Soţia lui...
Am verificat deja. E la maternitate, două etaje mai sus.
- Era în travaliu. - Ceva a mers prost.
- Acum primeşte îngrijiri. - Cum adică a mers ceva prost?
Regret, e tot ce ştiu. Regret.
- Şefule... - Nu-i nimic, amice.
- Aflu eu ce se întâmplă. - Sergent Parker, prioritatea.
Greg...
- Lasă-mă puţin. - Nu te teme, am terminat.
10 mg de morfină şi pregătiţi sala de operaţie.
- Ţine-mă la curent. - Şefule...
Fii tare. Odihneşte-te. Ştim numărul maşinii, îl vom prinde.
Mi-am amintit ceva. Stătea cineva în spate. O femeie.
- În uniformă militară. - Uniformă?
- Sunaţi la baza din Downsview. - Am auzit. Avem un posibil ostatic.
- Atunci a tras în tine? - Ne ocupăm noi de tot!
Ed, legat de mai devreme, cu Toth...
- Nu-ţi bate capul. Să rezolvăm asta. - Aşa mă gândeam şi eu.
Şefule, s-au tras focuri de armă la baza Downsview.
Doi soldaţi au fost răniţi. O femeie a dispărut.
- Ne ducem acolo. - Să-l arestăm pe ticălos!
Traducerea şi adaptarea: Felixuca @ Nifty Subtitles Team
Comentarii pe www.tvblog.ro
Incidentul a fost la 16:50.
Vrem istoricul de vizitatori şi de vehicule intrate în bază.
Caporale, încotro?
- Jules, putem vorbi? - Nicio grijă, Sam. Scuze.
Nu m-am gândit să întreb dacă erai cu cineva.
- Era Natalie. - Părea de treabă.
- Sora mea, Natalie. - Aşa-i. Nathalie.
A venit ieri seară. Va sta o vreme la mine.
- Din motive personale. - Poate aşa e mai bine.
Cum adică?
Soldat Jordan?
Jules Callaghan. El e Sam Braddock.
De la Unitatea de Răspuns Strategic.
Asta e. Un SUV civil ieşind la 16:54.
A împuşcat doi oameni şi are timp să semneze de ieşire?
Nu vrea să atragă atenţia.
A ieşit la 16:54 şi a intrat la 16:36.
- Avem un nume. Shane Devlin. - Am înţeles.
Voi verifica numele.
- Ce-ţi mai face mâna? - Minunat.
A ta ce face?
- Ce a zis? - Cine?
- Ce a zis Toth despre mâna mea? - Când?
La evaluarea psihologică. Ai intrat după mine. Ce a zis?
Acum te uitai la ea. Ce ai păţit la mână?
Nu-i nimic în neregulă cu ea. Dr. Toth... mă manipulează.
Bine.
- Donna, l-ai găsit? - Adresa n-are legătură cu făptaşul.
- Cum? - Dacă nu stă la nişte vietnamezi...
- Numerele sunt furate? - Aşa cred.
- Poţi verifica? - Da. Te sun eu.
- Cum te simţi, soldat? - Bine.
- Ai avut noroc. - Da. Glonţul a ieşit.
Unde e Keefler? E bine?
O vom găsi, dar trebuie să ne ajuţi.
Bine? Ce s-a întâmplat?
Meg Keefler mă instruia.
- Ce post ai aici? - De astăzi?
Specialist în servicii mortuare.
- Şi cel care te-a împuşcat? - Shane Devlin.
Venise să ia lucrurile fratelui său, Richard Devlin.
Caporalul Devlin a fost ucis în Afganistan.
Condoleanţe, dle Devlin. Fratele dv. a fost un...
- Ce faci? - E doar o formalitate, dle.
Nu. Ce face?
De obicei facem un inventar final al conţinutului
înainte să eliberăm dulapul.
Nu puteţi face asta!
Sunt lucrurile personale ale lui, arătaţi puţin respect!
- Dle, regret circumstanţele... - Nu! Sunt lucrurile lui!
- E inacceptabil! - Jeffrey... Scuză-ne.
Jeffrey, ascultă. E o zi grea pentru orice membru al familiei.
- Ştiu. Înţeleg şi respect asta. - Da, însă el chiar e supărat.
Să trecem cu vederea de data asta.
Eu nu fac aşa ceva. Ăsta e regulamentul, da?
E greu pentru el, pentru toţi ceilalţi.
Tot trebuie să ne facem treaba. Dle Devlin, poţi asista.
Vom avea tot respectul pentru fratele tău, în ordine?
Richard şi-a dat viaţa! Nu e deloc în ordine!
Când mi-am revenit, am chemat ajutoare.
Nimeni n-a intervenit când s-a tras?
E o bază militară, se trage mereu cu arma.
Când am ajuns aici, caporalul Keefler dispăruse.
- Şi dulapul. - I s-a pus în cale în ultima clipă.
Ai apucat să vezi ce era în dulap?
Poate ceva ce fratele nu voia să vezi.
Ia-l de la şcoală şi întreabă-l.
Cum adică?
Răposatul Richard Devlin are un frate pe nume Shane.
- Are 11 ani. - Poftim?
Tipul e un impostor.
Şi şi-a dat mult silinţa să pună mâna pe dulapul ăla.
Ai fost tratat vreodată pentru aritmie?
- Nu. - Ai tensiunea ridicată?
Nu.
Tată, ce s-a întâmplat? Eşti teafăr?
Da. Cum se simte mama ta?
Nu ştiu. Sunt bine. Nu-mi spun nimic.
Dle Lane, îţi vom administra ceva împotriva durerii.
Nu. Ştii ceva? Spune-mi cum se simte soţia mea.
- Domnule Lane? - Staţi întins!
- Tată... - Dă-mi scaunul ăla.
Dle Lane, cu cât aşteptăm mai mult,
cu atât scad şansele unei recuperări complete.
N-am fost de faţă când mi s-a născut fiul.
I-am promis soţiei că astăzi voi fi aici.
Mă ajuţi sau nu?
Poţi să aduci scaunul cu rotile?
Şefule, am legătura cu Donna.
S-o audă toată echipa. Spune, Donna!
Cu paşi mici.
S-au furat masiv numere de maşini cu vreo săptămână în urmă.
E implicat un traficant de droguri pe nume Neil Cavell.
Îl ştiu pe tipul ăsta, Wordy. E în plină afirmare.
Am încercat să-l arestăm cât am lucrat sub acoperire
la Antidrog şi n-am reuşit.
- Cu ce face trafic Cavell? - Cu heroină.
Asta e legătura cu Afganistanul.
- Crezi că el e omul nostru? - Nu.
Nu se potriveşte descrierii, dar poate fi unul dintre oamenii lui.
Întreabă-ţi cunoscuţii de la Antidrog.
- Da. - Cum se simte?
Are câteva coaste rupte, a pierdut mult sânge...
- O să fie bine. - Ce ne ascunzi, şefule?
Nervii braţului său au fost afectaţi. E prea devreme să se ştie cât.
- Droguri? - Aduse în dulapul unui soldat mort.
- Sergent Parker... - Da, dr. Toth.
Am mai vorbit cu familiile soldaţilor căzuţi.
Ştiu ce înseamnă durerea.
Cum obţine un civil acces la lucrurile unui soldat?
N-are cum.
Livrarea lor e o procedură strictă.
Lucrurile sunt examinate,
pregătite şi inventariate în afara ţării,
transportate sub supraveghere strictă,
apoi păstrate în depozit până sunt predate unei rude
după o a doua inspecţie.
Dacă ai vrea să trimiţi droguri, ai trece de controlul vamal,
o găselniţă isteaţă.
Ţi-ar trebui un complice în interior.
Să vedem cine s-a ocupat de asta.
- Ce s-a întâmplat? - Sunt bine!
- De ce o doare? - Anestezistul vine acum.
Sophie... Sophie... Totul va fi bine.
Controlează-ţi respiraţia, aşa cum am exersat, bine?
Inspiră... Ţine aerul în piept... Expiră.
Aşa, iubito! Asta e. Inspiră... Şi expiră.
Aşa. Bine! Asta e.
Mulţumesc!
Azi e de gardă Meg Keefler. Lucrează singură.
Sigur ştia de primirea dulapului.
Apoi i l-au dat pe soldatul Jordan, pentru instructaj.
Keefler i-a zis să nu se bage, dar el n-a vrut.
De asta lucrurile au mers prost.
Făptaşul n-a răpit-o pe Keefler ca să aibă un avantaj.
- A luat-o pentru că era rănită. - Pentru că e complice.
Deci n-a tras intenţionat în Meg Keefler.
- Da, a fost împuşcată accidental. - E rănită. Probabil caută ajutor.
Dacă partenerul tău ar fi rănit, unde te-ai duce?
- Nu la spital. - La un coleg, un prieten...
Căpitanul Qadir.
- Cine? - Jani Qadir. E doctoriţă.
A fost camarada lui Keefler, sunt prietene.
Sophie, inspiră! Doi, trei, patru, ţine aerul!
Şi expiră...
- Eddie, lasă-i să te ajute. - Sunt bine.
Inspiră.
Dilataţie tot de cinci centimetri. Doamnă Lane?
Sophie? O să-ţi facem cezariană. Imediat după anestezie...
Întoarceţi-o!
Ce se întâmplă?
Copilul nu mai respiră. Trebuie readus pe poziţie.
Nu-i nimic, sunt aici! Nu plec nicăieri.
Poliţia! Să-ţi vedem mâinile! Mâinile sus! Acum!
Unde e cel care te-a adus aici?
Casa e goală. Nu-i aici.
Ştiu că ai fost împuşcată, dar vreau răspunsuri.
- Cum te simţi? - Bine.
Cel care te-a adus aici a ales o cale periculoasă.
Trebuie să aflăm unde este.
- Îl cunoşti. Ştim că eşti complice. - Meg, vorbeşte!
Pe cine crezi că ajuţi dacă taci?
Meg, nu veţi scăpa cu bine.
Cel pe care crezi că-l aperi e pe o cale autodistructivă.
Îl putem ajuta. Spune-ne cum îl cheamă.
- Colin Potter. E soţul meu. - E soţul tău.
- Unde s-a dus? - Nu ştiu.
A menţionat numele lui Neil Cavell?
Meg, vrei să-ţi ajuţi soţul?
- Neil Cavell. - Da.
- Cu el se întâlneşte? - Da. Nu mi-a zis unde.
Mai stai de vorbă cu ea.
- Donna! - Da, şefule?
Pe agresor îl cheamă Colin Potter. Se duce la Cavell.
Ai aflat ceva de la Antidrog?
Locuieşte în Parkdale, dar îşi ţine întâlnirile
la compania fratelui său, pe str. Dundas East, nr. 2336.
- Să mergem acolo. - Ascultă în continuare.
Dacă îl faci pe Colin să-l toarne pe Cavell,
poate fi prima probă solidă despre tipul ăsta.
I-ai face fericiţi pe cei de la Antidrog.
De parcă-mi pasă de asta... Du-te repede acolo.
- Şefule? - Ce-i?
Vrei să se ocupe echipa mea de asta?
Ne vedem acolo, Donna.
- Bine, dar... - Mergeţi!
Observaţi şi păstraţi distanţa.
Trebuie să ne cunoaştem adversarii înainte să intrăm în joc
şi asta facem acum, ai înţeles?
Da. Foarte bine.
Colin e corespondent de război. Era în misiune în Afganistan.
S-a întors, dar nu mai era la fel. Se schimbase.
Ca să obţină informaţiile de care avea nevoie acolo...
...s-a apropiat de sursele sale.
A cultivat acele relaţii.
Încredere, schimb de servicii...
A văzut lucruri groaznice acolo şi fiecare le suportă în felul său.
Colin a fost mereu impulsiv, înclinat spre dependenţă...
Se pare că unele dintre sursele cu care se împrietenise...
- Erau traficanţi de droguri. - Mai întâi i-au dat opiu...
Apoi heroină... şi orice altceva mai reuşea să obţină.
Prietenii ăia îi cultivau viciul, serviciu contra serviciu.
- Îmi pare rău, Megs. - N-ai de ce.
- S-a terminat. Te vom ajuta. - Nu s-a terminat!
- Ce vrei să spui? - Sunt dator cu banii ăia!
- Dar sunt la 16.000 km! - Au oameni aici. Mă vor găsi.
Ne vor găsi.
Trebuie să mă ajuţi, Megs.
Aveau pe cineva în interior, în Afganistan
şi le trebuia un om care să primească marfa,
cineva care să treacă totul cu vederea.
Au zis că dacă nu o facem vor veni după tine.
După mine?
Ştiu că nu mă tem pentru mine. Chiar nu-mi pasă, Megs.
Nu-mi pasă deloc. Dar nu-i pot lăsa să îţi facă ţie rău.
Putem s-o facem? Măcar de data asta? Aşa scap de datoria faţă de ei.
Apoi mă voi trata şi totul va reveni la normal.
Dar trebuie să mă crezi. Nu vom reuşi dacă n-o faci.
Mă crezi?
Da.
Nu-i nimic... Te cred.
Ce puteam spune? Ce altceva puteam face?
Dar ceva a mers prost.
- Ştim. - Nu azi, la depozit.
Ci cu furnizorii.
Uită-te sub pătură.
Compartimentul ascuns era gol!
Cineva a interceptat drogurile înainte să plece din Kabul.
Colin s-a speriat.
I-am zis că le poate explica faptul că nu e el de vină.
Dar era drogat, paranoic, nu mă asculta.
A zis că nu l-ar crede. Dar oricum s-a dus la ei.
- Cu mâna goală? De ce? - Pentru că ştiu unde locuim.
Deja a împuşcat trei oameni astăzi ca să ajungă la acea întâlnire.
Poate se gândeşte că singura scăpare e să-i ucidă pe băieţii cei răi.
- Donna, tu asculţi? - Da.
Dacă se duce fără droguri, n-o să se sfârşească bine.
- L-aţi văzut? - Nu. Nici pe Cavell.
Prioritatea e să nu se întâlnească.
Colin e drogat, e impulsiv, înfruntă nişte ucigaşi profesionişti.
O să iasă rău.
Sergente, cum merge?
Aţi auzit-o pe Jules. "Apropiere, respect, protecţie".
Winnie, trimite medicii la adresa asta.
- Am înţeles. - Mulţumesc, Meg.
- Te rog, nu-i lăsa să-i facă rău. - Te anunţăm când va fi în siguranţă.
Inspiră pe nas. Foarte bine. Expiră încet...
Încet... Te descurci bine. Foarte bine!
Aşa: doi, trei, patru.
Sophie, rezistă! Aşa, iubito! Te descurci bine.
Dle Lane, nu te opri. Are sângerări interne.
Fă orice poţi ca să-i încetineşti pulsul.
Sophie, ţii minte noaptea dinaintea nunţii noastre,
în hamac, când stăteam întinşi şi ne legănam...
Copilul are pulsul de 98 BPM.
Tot prea scăzut. Al mamei e prea accelerat.
- Trebuie să scoatem imediat copilul. - Dle Lane, te luăm de aici.
- Haide. Nu-i nimic, Sophie. - Te rog, trebuie să pleci!
- Te iubesc. - Nu, Ed!
- Sângerează din nou. - Dnă Lane, păstraţi-vă calmul!
Echipa trei, am ajuns. Care e situaţia?
Brigada Antidrog e sub acoperire, vizavi.
- Omul vostru a intrat în clădire. - Ce birou e folosit de Cavell?
Nu e un birou, ci o sală de şedinţe. La etajul zece, spre vest.
- Bine, o luăm pe scări. - Am pregătit un plan tactic.
Brigada Antidrog îl va urmări din exterior,
îl vom aresta în hol.
- Asta e sala de şedinţe? - Da.
E o cameră spaţioasă, cu multe geamuri.
- Trebuie să-i ştim poziţia. - Mă ocup eu de asta.
- Ai grijă, Donna. - Du-te şi prinde-l, şefule!
Mă poziţionez cu un etaj mai jos.
- E liber? - Da.
- Spike? - Sunt dedesubt.
Ţii minte ce am zis despre căsătorie?
"Cum putem şti sigur?"
Mai ştii ce mi-ai răspuns? "Nu ştim. E un mister."
"Nu ştim sigur până nu se termină."
Şi ai zis că important este cu cine vei înfrunta misterul.
L-am găsit. Se deplasează.
Peretele dinspre nord.
Am înţeles. Să spargem uşa!
- Poliţia! Lasă arma! - Mâinile sus!
Lasă arma şi mâinile sus!
- Mâinile sus! - Lasă arma!
Spike, a folosit o intrare care nu era pe hartă.
Mă ocup de asta.
Aruncă arma imediat!
Înapoi! Nu! Nu vă apropiaţi!
Am poziţie avantajoasă şi nu mă poate repera.
Wordy, capul la cutie! Nu trage.
- Spike, tu eşti Sierra. - Am înţeles.
Wordy, tu mă vei ghida.
Colin... Sunt Greg Parker.
Sunt de la Unitatea de Răspuns Strategic a Poliţiei.
- Ce-ar fi să vorbim? - Limbajul trupului spune că va sări.
Ştiu ce s-a întâmplat astăzi.
Ştiu că încercai... să faci ceea ce trebuie.
Că... nu credeai că ai de ales.
Îţi făceai griji pentru Meg, nu?
Am făcut exact ce trebuia. N-am avut de ales.
- Colin... - Nu!
Bine! Nu mă apropii de tine, amice.
- Şefule, nu poţi negocia cu el. - A împuşcat un poliţist şi un sodat.
Nu cred că vede vreo scăpare.
Dacă vrem să nu se sinucidă, trebuie să-l imobilizăm de sus.
Zona pare potrivită.
Va cădea înainte să-şi dea seama ce i s-a întâmplat.
Imobilizare de sus, la etajul zece.
- Ce părere ai de plan? - Nu-mi place.
E riscant, dar e o procedură valabilă?
- Da. - Tu ce ai face?
Aş asculta de instinct. Situaţia nu-i niciodată clară.
- Da, dar ce ai face? - Nu mi-aş pune echipa în pericol.
Dacă nu cumva ai ceva de dovedit...
Şefule, nu văd altă opţiune.
Deci îmi pun echipa în pericol
pentru cel care mi-a împuşcat un om de şapte ori.
Tu decizi, şefule.
Îmi pare aşa de rău!
Bine, Sam, hai s-o facem.
Ţine-l pe loc.
Voi încerca să-l fac să se concentreze asupra mea.
Dă-ne semnalul.
Am dat greş şi te iubesc foarte mult!
Avem o singură şansă, băieţi.
Acţionează la nivel de impulsuri.
Dacă nu ne coordonăm, dacă-i dăm timp să reacţioneze,
vă va trage jos, cu el.
- Sergent Parker, nu te pot lăsa. - Poftim?
Echipa ta era la un pas de a fi desfiinţată.
Le pui vieţile oamenilor în pericol ca să-mi dovedeşti mie ceva.
Glumeşti? Asta e slujba mea. Asta facem noi.
Nimic nu se schimbă.
Echipa unu.
Dacă vrea cineva să stea deoparte, o poate face.
- Spike? - Prezent la datorie.
- Wordy? - Nu plec nicăieri.
- Jules? - E în regulă.
- Sam? - Aici vreau să fiu.
- Iată răspunsul, dr. Toth. - Am înţeles, sergent Parker.
Sophie, rezistă! Fii tare!
Sophie, rezistă.
Suntem pe poziţii, şefule.
Colin?
Nu pricep ce înţelegi, amice. Poţi să repeţi?
- Wordy, ce vezi? - Se deplasează.
Trebuie să-l ţinem pe loc.
Wordy, Jules şi Sam, totul ţine de voi.
Am înţeles.
Soph, ţii minte ce s-a întâmplat după aceea?
Iubito... era atâta linişte.
Nu se vedea luna, nu se auzeau greierii
şi ai zis: "Eddie, n-o să primim niciun fel de semn..."
Doctore, asta este! Văd capul bebeluşului!
Încetişor...
Sunteţi gata? Asta e!
- Colin! - Chiar nu...
Colin! Uită-te la mine! Uită-te la mine, amice!
Te gândeşti la Meg?
- E teafără? - Da.
Acum e la prietena ei. Vrei să-i transmit ceva?
Pentru că e în siguranţă.
Dacă tu eşti aici, cum poate fi ea în siguranţă?
Şeful i-a captat atenţia. Fă doi paşi la dreapta.
E cu prietena ei, amice.
Ai zis: "Eddie, nu o să fie... niciun fel de semn..."
"...că totul va fi bine."
Asta e! E o fetiţă!
Oxigen! Intră în stop respirator.
- Apăraţi-o! - Îţi promit că o vom face.
Ce vrei să-i spun?
E de la sinusuri. Trebuie s-o aspirăm.
Să-i eliberăm căile respiratorii.
Dar să ştii c-a fost un semn. Sophie, chiar a fost.
- Mai ţii minte? - Licuricii.
Licuricii...
- La trei, doi... - Spune-i că-mi iau rămas bun.
Hai!
I-am luat arma.
Sus!
18:54, subiectul a fost arestat.
Bine lucrat, echipa 1!
Echipa 1, subiectul e arestat. Am înţeles.
Echipa 3, care-i situaţia?
Perfectă, echipa 3. L-am imobilizat în hol.
Cavell e în arest
iar cei de la Antidrog se bucură că au obţinut probe.
Bine lucrat, Donna.
Miracolul tehnologiei moderne.
L-am văzut pe Cavell, l-am sunat pe mobil,
i-am distras atenţia cu vocea mea sexy de "acoperire"
şi l-am arestat.
- Pot să aud şi eu vocea aia? - Într-o zi, Spikey.
Ne vedem la secţie? Mai am un drum de făcut.
Vin cât de repede pot.
Am privit spre cer şi am văzut licurici.
Cu miile.
Şi am ştiut că totul va fi bine.
I-am promis mamei tale şi acum îţi promit şi ţie...
Într-o clipă ca asta tu vii aici? Mulţumesc.
- Nu-mi plac treburile neterminate. - Îţi mulţumesc.
Nu te ţin mult.
Sincer, tot îţi pun la îndoială obiectivitatea.
Dar evenimentele de astăzi
şi profesionalismul echipei tale în clipe de tensiune personală
nu a trecut neobservat.
- Sunteţi apţi de muncă. - Mulţumim.
- Condiţionat. - Condiţionat.
Sunteţi în perioadă de probă.
Wordsworth are nevoie urgentă de un consult medical complet.
Scarlatti, să decidă dacă vrea să rămână în echipă.
Julianna Callaghan şi Sam Braddock,
dacă relaţia lor încalcă din nou regulamentul,
trecând peste codul de prioritate a vieţii,
vor fi amendaţi disciplinar şi îşi vor da demisia.
Odată cu tine.
Sunt oamenii tăi. Răspunzi pentru ei.
Sunt cu ochii pe voi.
Orice dosar trece pe la voi va ajunge şi la mine.
Trebuie să tragi linie
între prietenia cu echipa ta şi funcţia ta de sergent.
- Am înţeles. - Bine.
Am terminat.
Trebuie să plecăm.
Bine.
Ţine-i capul.
Vino încoace. Totul va fi bine.
- E încă în operaţie? - Da.
Nu te deranjează faza cu perioada de probă?
Înseamnă doar că trebuie să fim perfecţi.
Cât de greu poate fi?
Ce-i? Kev, ce e?
S-ar putea să fie cam greu.
Shel...
Trebuie să-ţi spun ceva.
- Ce o să mă fac? - Nu-i nimic.
Trebuie să-l laşi în pace. Te rog...
Michelangelo, spune-i c-o vei face.
- Nu pot. - O vreme. Nu i-a rămas prea mult.
Nu pot pleca şi reveni oricând am eu chef.
- E viaţa mea! - E doar o slujbă.
Nat? Eşti acasă?
Cred că am speriat-o.
Eşti sigură?
Aici îmi doresc să fiu.
Subtitrare de Felixuca www.niftyteam.ro