Există o a cincea dimensiune
pe lângă cele cunoscute de om.
O dimensiune la fel de vastă ca spaţiul
şi atemporală ca infinitul.
Este calea de mijloc între lumină şi umbră
între ştiinţă şi superstiţie.
Ea transcede toate temerile noastre
şi ne depăşeşte cunoştinţele.
Aceasta este dimensiunea imaginaţiei.
Este o zonă numită... ZONA CREPUSCULARĂ.
Sezonul 1, Episodul 8 Time Enough At Last
Doi, trei, patru.
Unu, doi, trei.
D-nă Chester, aţi citit David Copperfield?
Poftim?
Este o carte minunată.
E vorba despre un biet băiat şi tatăl său
care a murit, iar mama lui s-a căsătorit
cu un bărbat mizerabil pe nume Murdstone.
Nu-i aşa că e un nume urât? Murdstone.
Ei bine, acest Murdstone avea o soră pe nume Jane...
D-le Bemis, m-ai păcălit din nou.
Îmi datorezi încă un dolar.
Vezi? Sunt doar 24 aici
şi ar trebui să fie 25.
Îmi pare foarte rău, doamnă Murd...
doamnă... Chester.
Am crezut că sunt cinci
şi nu sunt decât patru.
Am crezut că ţi-am dat cinci.
Îmi pare foarte rău.
Apoi, există un alt personaj amuzant,
numit Micawber, dl. Micawber.
Şi el e întotdeauna trimis la închisoare debitorilor.
Hm!
Apoi, există un alt personaj numit Peggoty.
Aceasta e asistenta...
lui David.
Bine.
Da, d-le?
Aş dori să vii în biroul meu, d-le Bemis.
De ce? Sigur, d-le Carsville.
Presupun că
nu aţi citit David Copperfield?
Nu, d-le Bemis, nu.
Acum, dacă eşti amabil,
vino cu mine.
Iată-l pe dl. Henry Bemis, un membru fondator
al fraternităţii visătorilor.
Un om mic, citit,
a cărui pasiune este pagina imprimată,
dar împotriva căruia conspiră un preşedinte de bancă şi o soţie
şi o lume întreagă plină de gură-cască
şi ceasuri nemiloase. Dar, într-o clipă,
dl. Bemis va intra într-o lume fără preşedinţi de bancă,
sau soţii, sau ceasuri, sau orice altceva.
Va avea o lume doar pentru el, fără nimeni.
Acum, d-le Bemis,
voi fi la obiect.
Voi ajunge acolo prin intermediul unui traseu
şi anume, "ce defineşte
un membru eficient al acestei organizaţii"?
Viz, un casier ce-şi cunoaşte munca şi o şi face.
I.E., un om organizat
care funcţionează în cadrul unei organizaţii.
Tu, d-le Bemis, nu funcţionezi în cadrul organizaţiei.
Tu nu eşti niciun casier eficient,
niciun angajat competent.
Tu, d-le Bemis, eşti un cititor.
Un "cititor"?
Un cititor!
Un cititor de cărţi, reviste,
periodice, ziare.
Te văd mereu mergând jos
în seif, în timpul pauzei de prânz.
Ultimatum, d-le Bemis!
De acum înainte îţi vei dedica timpul muncii tale
şi vei uita de lectură, de nu, te vei găsi afară,
pe o bancă în parc, citind de dimineaţă până seara,
pentru a-ţi găsi un loc de muncă.
M-am făcut perfect înţeles?
Foarte clar, d-le. Doar că...
Doar că ce, Bemis?
Spune repede şi întoarce-te în cuşca ta.
Doar că, soţia mea nu mă lasă să citesc acasă.
Când ajung acasă, seara, şi încerc să citesc un ziar
ea mi-l smulge din mână
şi după cină, dacă încerc să găsesc
o revistă, le ascunde pe toate.
Ei bine, sunt atât de disperat încât m-am trezit
încercând să citesc etichetele de pe sticlele cu condimente de pe masă.
Acum, ea nu mă mai lasă nici măcar să folosesc sos picant.
Neîntrebat, îţi ofer o reacţie.
Soţia ta este o femeie uimitor de sclipitoare.
Îmi amintesc că în noiembrie, anul trecut, ai petrecut zile
citind insignele de campanie de pe reverele clienţilor.
Îţi aminteşti de doamna care a făcut excepţie
şi a încercat să te lovească cu umbrela?
Da, îmi amintesc.
N-am avut nicio şansă să-i spun
că voiam să văd doar cu cine a votat.
Bună ziua, Bemis.
Henry!
Da, dragă? Sunt în camera de zi!
Mai vrei cafea sau nu?
Nu, mulţumesc, dragă.
Şi atunci de ce nu mi-ai spus asta,
te-ai strecurat în sufragerie ca să te îngropi sub ziare?
Cred că am trecut prea mult cu vederea, Henry.
Nu voi tolera ca un soţ al meu să sacrifice arta conversaţiei.
Bine. Ce este aşa de amuzant?
Nu, nu, dragă, doar că ai spus "un soţ al meu".
Câţi soţi ai? Mă ai doar pe mine!
Aş aprecia dacă nu m-ai mai freca atât!
Jucăm cărţi în seara asta. Vreau să-ţi schimbi cămaşa.
Vom merge acasă la Phillips.
Dragă.
Bine, Henry. Nu spui nimic?
Nu, dragă, nu am nimic de spus.
În cât timp mergem?
În 15 minute.
Eu voi fi gata la timp.
Vom vedea!
Henry?
Da, draga mea?
Ce ai luat, Henry?
Luat?
Luat!
Nimic, draga mea.
Ce este asta?
Ce?
Asta!
Nu e ciudat?
Cum a ajuns aici?
Eu am o presupunere.
"O carte de poezie modernă."
E a ta, Henry?
Vrei să-mi citeşti ceva?
Să-ţi citesc ceva?
Vrei să spui să-ţi citesc tare din carte?
Vrei?
Mi-ar place asta.
Ştii, există unele lucruri minunate aici.
Există una sau două de T.S. Eliot
şi de Edna St. Vincent Millay, Robert Frost, Carl Sandburg.
Helen.
Cine a făcut asta, Helen?
Cine crezi că a făcut, Henry?
Ar trebui să-mi mulţumeşti, serios.
Un om în toată firea, care citeşte o prostie
ridicolă, o poezie burlescă lipsită de sens.
Asta nu este poezie burlescă! Sunt lucruri frumoase aici.
Eu spun că este poezie burlescă.
Şi mai spun, de asemenea, că este o pierdere de timp.
Helen, Helen, nu face asta!
Helen, te rog, nu face asta!
De ce, Helen?
De ce faci aceste lucruri?
Fiindcă sunt căsătorită cu un prost.
"Bomba cu hidrogen, capabilă de distrugere totală"
Ţin doar să vă spun,
cu referire la datorie, ca o amintire constantă,
că o bancă, asemenea unui birou politic, este de încredere publică.
Aceste lucruri sunt esenţa.
Aceste lucruri sunt baza, sunt mai presus de tot.
Doar calităţile ce le-am menţionat.
Dră Jackson, acesta e discursul pentru banchetul de joi seară.
Vrei să scrii...
Secunde, minute, ore,
ele se scurg printre
mâinile şi genunchii d-lui Henry Bemis
care caută o scânteie în cenuşa unei lumi moarte.
Un telefon conectat la nimic.
Un bar de cartier, un film,
un diamant cât o minge de baseball, un magazin de unelte,
căsuţa poştală a ceea ce a fost odată casa lui şi acum este doar moloz.
Acestea zac la picioarele sale
ca monumente ponosite a ceea ce a fost şi nu mai este.
Helen!
Unde eşti?!
Dl. Henry Bemis, la al optulea tur
al unui cimitir.
Toţi sunt morţi.
Aşa trebuie să fie.
Toată lumea e moartă cu excepţia
mea.
Eu sunt în regulă.
De ce eu sunt bine?
Am fost chiar acolo, în mijlocul...
seifului!
Eram în seif.
De aceea eu sunt în viaţă.
M-am dus jos în...
O chestie este, totuşi,
chestia este că...
Nu sunt deloc sigur
că vreau să fiu în viaţă.
Ei bine, nu voi muri de foame, oricum.
O mulţime de produse alimentare.
Suficiente alimente pentru ani şi ani şi ani
şi ani.
Toate alimentele pe care le pot mânca.
Toate alimentele
şi mai mult decât atât.
Să vedem, partea rea, cea mai rea parte
este să fii singur.
Aşa va să fie?
Stând aşezat zi de zi
mâncând?
Fumând o ţigară.
Citind aceeaşi jumătate a unui ziar
iar şi iar,
şi iar
şi încă o dată.
E cineva acolo?
Vă rog, cineva!
E cineva acolo?
Cineva!
Nu. Nu. Nu.
Nu, nu, nu e nicio diferenţă.
Nu, nu. Nu e niciun pic de diferenţă.
Este destul de bine.
Asta este singurătatea.
Nu am avut niciodată parte de singurătate.
Acum am suficientă ca să-mi ocupe mintea şi timpul.
Am suficientă mâncare
şi sunt într-adevăr foarte norocos.
Da, sunt extrem de norocos.
Ajutor. Ajutor. Ajutor.
Cineva, vă rog! Cineva!
Vă rog. Vă rog, cineva!
Cineva! Vă rog!
Cineva, vă rog!
Cineva.
Dacă nu ar fi fost singurătatea...
dacă nu ar fi fost similaritatea...
dacă ar exista ceva să fac, să fac, să fac...
Ei bine,
sunt sigur că voi fi iertat pentru asta...
Aşa stau lucrurile.
Ştiu că voi fi iertat.
BIBLIOTECA PUBLICĂ
Colecţia lucrărilor lui Dickens!
Colecţia lucrărilor lui George Bernard Shaw!
Poeme de Browning!
Shelley, Keats.
Marile drame ale lumii!
Cărţi. Cărţi.
Toate cărţile de care am nevoie.
Toate cărţile,
toate cărţile pe care mi le-am dorit vreodată.
Shelley, Shakespeare, Shaw.
Toate cărţile pe care mi le doresc.
Toate cărţile.
Ianuarie,
februarie, martie,
aprilie,
mai,
acest an,
anul viitor
şi celălalt an
şi anul de după aceea
şi de după aceea.
Şi cel mai bun lucru, cel mai bun lucru dintre toate.
Am destul timp acum.
Am tot timpul de care am nevoie, tot timpul pe care îl vreau.
Timp, timp, timp.
E suficient timp în cele din urmă.
Asta nu e corect.
Nu e corect deloc.
Era timp acum.
Era, era tot timpul de care aveam nevoie.
Nu este corect.
Nu e corect.
Cele mai bune planuri făcute de şoareci şi oameni
şi Henry Bemis,
un om mic cu ochelari, ce nu şi-a dorit nimic altceva decât timp.
Henry Bemis, acum doar parte a unui peisaj distrus,
doar o bucată de moloz,
un fragment din ceea ce şi-a creat omul.
Domnul Henry Bemis, în Zona Crepusculară.
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS