Din episoadele anterioare...
Dacă nu-ţi înapoia inelul, acum probabil că eraţi căsătoriţi.
Tot ce se poate.
Ia-mă de mijloc.
- Bravo! - A fost uşor.
Dar eu nu-s uşoară!
Vin luni să-l iau.
O să fac rost de bani imediat ce se deschide banca.
Poftim.
Faci mişto de mine?! Eu ţi-am adus un inel.
Pe chitanţă scrie altceva.
Cineva ne-a spart garajul?
Au intrat şi-n casă? Mai lipseşte ceva?
Cauţi pe cineva?
Nu... Credeam că locuieşti singur.
Aşa şi e.
Melissa!
Ăsta-i un bilet de adio sau o confesiune?
Ambele.
- Emily... De unde îl ai? - Eu i l-am trimis.
L-am pozat cu telefonul înainte să anunţăm poliţia.
Mie mi se pare ciudat. De ce s-ar fi sinucis Ian
tocmai când se pregătea să părăsească oraşul cu Melissa?
Poate şi-a dat seama că n-o să scape basma curată.
Nu s-ar fi putut ascunde mereu,
chiar şi cu Melissa, şi cu ajutorul lui Wren.
- Probabil că era disperat! - Cui îi pasă de ce s-a sinucis Ian?
Important e că ucigaşul lui Ali e mort, iar noi nu mai suntem suspecte.
Oare de ce nu mă simt uşurată?
Em, fii serioasă!
Luni de zile, n-am fost deloc privite cu ochi buni în oraş.
În plus, acum lumea ştie că am spus adevărul.
Iar Ian a ieşit definitiv din vieţile noastre.
Corect... Dar A. e încă în peisaj.
Putem împuşca iepurii pe rând?
- Bună! - Bună.
Ce cauţi aici?
Am venit să înapoiez nişte probe
pe care le-am prelevat din biroul de hochei de teren.
Voiam să vă spun că regret că l-aţi descoperit chiar voi.
Melissa l-a găsit.
Cadavrele intră în descompunere. Era mort de mai bine de-o săptămână.
Transmite condoleanţe familiei tale.
Sigur...
O săptămână?!
Nu, e imposibil! Doar îi trimitea mesaje Melissei.
Ba nu-i trimitea el. Sunt sigură că era A.
De ce-ar pretinde A. că e Ian, iar apoi ne-ar conduce la cadavrul lui?
Mai contează?
Tipul era un nemernic, iar acum e un nemernic mort.
Cui îi pasă dacă A. l-a descoperit?
Dar ce vrea A. de la noi?
Ştiţi ce vreau eu? Să mă bucur iar de viaţă...
...înainte ca A. să găsească o altă cale să mi-o strice.
- Vii? - Nu, luaţi-o voi înainte.
- Em, ce s-a întâmplat? - Acum, ştim că A. e implicat.
- Asta nu-ţi dă emoţii? - Ba da...
Dar nu mă nelinişteşte aşa tare cum o făcea Ian.
Putem înceta o vreme să ne uităm peste umăr?
CRIMĂ REZOLVATĂ
Bună, Em. Mi se pare mie sau biletul de adio pare familiar? A.
Traducerea şi adaptarea: Cookie @Titrări & Felixuca @Nifty Team
PRETTY LITTLE LIARS Sezonul 2, Episodul 5
Sincronizare WEB-DL: Polux Comentarii pe www.tvblog.ro
Mulţumim pentru telefon, Jess. Apreciez enorm gestul.
Încercăm să rezistăm.
Da... Bine, o să-i transmit. Pa.
N-ai de gând să răspunzi?
Reporterii ne-au înroşit telefonul toată ziua.
Vulturi avizi de ştiri-bombă, nu mai sugeţi viaţa din familia mea!
Îmi pare tare rău, bunico. Ţi-o dau imediat la telefon.
Bună, mamă. Da, ştiu. E o nebunie aici.
Te sun eu înapoi, bine? Pa!
- Ai găsit pe cineva? - N-a fost deloc uşor.
Într-un final, am reuşit să iau legătura cu mătuşa lui.
Nu vrea să aibă de-a face cu noi.
Ce-nseamnă asta, mai exact?
Înseamnă că nu vrea să-i organizeze o înmormântare.
Şi ce ne facem acum? Noi trebuie să-l îngropăm?!
Discutăm mai târziu despre asta.
Nicidecum, Veronica! Nu poate suferi amânare.
- Şi ce opţiuni avem? - Îl putem lăsa în grija statului!
Eu cred c-ar trebui să-i aranjăm o înmormântare.
Aşa ar fi corect.
Scumpo, nu se aşteaptă nimeni să-i organizăm noi înmormântarea.
O să regretăm dacă nu facem asta.
Vă rog... Cred că ea are nevoie de asta.
Lasă-ne să ne gândim la asta.
- Vrei gheaţă? - Sigur.
Nu mai avem gheaţă. Ţi-e foame?
Aveţi ceva de mâncare?
Nu.
E şi mâncarea pe listă... după gheaţă.
Mama a fost foarte ocupată şi n-a avut timp de cumpărături.
Oricum, de ce ai venit?
Am auzit ce s-a întâmplat şi voiam să văd cum te simţi.
Nu mai trebuie să verifici cum mă simt.
O întâlnire de faţadă nu ne transformă în cuplu.
Aşteaptă! Îmi pare rău, dar... Am avut nişte zile stresante.
Ai văzut vreodată unul? Mă refer la un cadavru.
Da...
- Hanna? - Da, aici sunt.
- De ce n-ai răspuns la telefon? - L-am închis, e la încărcat.
- Ţi-am lăsat mesaje. - Despre ce era vorba?
Nu asta contează. Când te sun, vreau să-mi răspunzi mereu.
Bine!
Mamă, ce s-a întâmplat?
A păţit tata ceva?
Ai probleme la muncă?
Ştii... Tot anul care a trecut...
De fiecare dată când ieşeai pe uşă, o parte din mine era îngrozită
că se putea să nu te mai întorci niciodată.
De fiecare dată când ieşi pe uşă, memorez culoarea tricoului tău,
sunt atentă dacă porţi blugi sau fustă
şi ce fel de pantofi porţi, în caz că va trebui să...
Mamă, nu mai face asta!
Mergi prea departe cu gândul. Nu va mai trebui să ne facem griji.
S-a terminat... Putem respira din nou.
Da...
Niciodată n-am înţeles la ce se refereau oamenii
când spuneau c-au avut o experienţă extracorporală,
dar după ce-am auzit-o pe Melissa ţipând...
Parcă totul se petrecea cu încetinitorul.
O să dureze mult timp până o să uiţi acea noapte.
Cred că cea mai grea parte e că...
Bună, Z! Voiam să...
Îmi cer scuze, nu ştiam că eşti ocupat.
Bună, Jackie. Ea e Aria, o fostă elevă de-a mea.
De fapt, cred că ne-am cunoscut.
Nu eşti fiica profesorului Montgomery?
Da, cred că ne-am cunoscut acasă la părinţii mei.
Mă îndreptam spre biroul tatălui meu, când m-am întâlnit cu... dl Fitz.
Nu mai e eleva ta.
Cred că-i poţi permite fetei să te tutuiască acum.
Am trecut să te anunţ că departamentul de psihologie
şi-a mutat conferinţa vineri.
Până la urmă, n-o să fie nevoie să-ţi ocupăm sala de curs.
Tare!
- Mi-a făcut plăcere să te revăd, Aria. - Asemenea!
"Z"?
Toţi prietenii mei din facultate îmi spun aşa.
Între doi şi şapte ani, familia mea îmi spunea "ursuleţ",
dar toate lucrurile bune trebuie să se sfârşească.
- Aria... - Scuze, dar e frustrant.
Te-ai angajat aici ca să nu mai trebuiască
să mă prezinţi drept o fostă elevă.
Nu trebuia să-l scoţi pe tatăl tău la înaintare.
- Practic, mi-ai închis orice portiţă. - Bine, în fine!
În mod clar, trebuie să găsim o cale
prin care să ne prezentăm lumii în calitate de cuplu.
Ce-ar fi să te prezint ca ursuleţul meu?
Nu.
Ce-ar fi să mă prezinţi de acum ca prietenă?
Bine. Pare un plan inspirat.
Bună. Cineva a încercat să-mi livreze un pachet.
Probabil e pentru mama, dar ea e plecată din oraş.
Mă întrebam dacă n-aş putea să semnez eu în locul ei.
- Ai vreun act de identitate? - Da.
Ne cunoaştem cumva?
Nu, nu prea cred.
Ai învăţat la Liceul Rosewood?
Nu...
Scuză-mă, dar trebuie să livrez un pachet.
M-a plătit cineva ca să livrez punga asta şi să iau un pachet.
M-a găsit pe Internet. Numele meu e Logan Reed.
Bună.
- Ţi-am făcut un ceai. - Mersi!
A sunat Wren să vadă cum vă simţiţi tu şi Melissa.
Drăguţ din partea lui.
Bine că n-a răspuns tatăl tău. I-ar fi trântit telefonul în nas.
Nu e aşa de iertător ca mine.
Parcă profesorii îţi amânaseră predarea temelor.
Mi le-au amânat, dar examenele au rămas tot săptămâna viitoare.
Te străduieşti tare mult...
Mereu ai fost sârguincioasă.
Am făcut pregătiri de înmormântare.
N-o să avem podoabe, flori şi, în ceea ce mă priveşte, n-o să curgă lacrimi.
Da...
Ne-ai emoţionat pe mine şi tatăl tău c-ai vrut să faci asta pentru sora ta.
Cred c-are nevoie de o ceremonie.
Aveai dreptate. Trebuie să facem asta.
Le-am sunat pe fete să văd dacă vin la înmormântare să te sprijine.
Măcar atât să fac, doar eu sunt cea care v-a despărţit.
- Mamă, e-n regulă. - Ba nu e!
Nu e-n regulă că nu te-am crezut...
...şi că am primit un monstru în casa mea.
Promit că n-o să mai repet greşeala.
Îmi mai oferi o şansă?
Sigur că da!
Te iubesc tare mult, scumpo...
Mămica ar îmbrăţişa o hoaţă?
Spune adevărul sau o să primeşti inelul când te aştepţi mai puţin. A.
Mike!
Unde-ţi era capul? Alo! Mike!
A intrat prin efracţie în casa ta?
De fapt, n-a apucat să intre. L-am surprins la fereastră.
Era întuneric în casă. O fi crezut că nu-i nimeni acasă.
Îmi pare tare rău! N-a mai făcut aşa ceva.
Mersi că n-ai sunat la poliţie.
N-ai pentru ce.
Chiar nu ştiu ce să-ţi spun...
Dacă le spun părinţilor mei, o să-şi iasă din fire.
Dar dacă nu le spun, el o să...
Nu le spune nimic. Ştie c-a fost prins.
De ce n-ai anunţat poliţia?
Mi s-au perindat prin casă destui poliţişti pentru un an.
Am înţeles.
Oricum... mersi din nou.
Da...
Pa.
- Bună! - Bună.
Îmi pare rău că ai fost prins într-o melodramă ieri.
Stai liniştită.
Eu şi mama încercăm să ne rezervăm momentele
gen "Mănâncă, Roagă-te, Iubeşte" pentru când suntem singure.
Nu-ţi mai cere scuze. Eşti o fată norocoasă.
Mamei mele adoptive îi pasă doar de încasarea cecurilor.
- Parcă locuiai la Lucas. - Aşa şi e.
Mama ta de ce îţi mai încasează cecurile?
Nici nu mai locuieşti cu ea.
Aşa ne-a fost învoiala. Cât timp apar la vizita
de la Protecţia Copilului, Janet mă lasă-n pace.
Nu, Caleb! De ce te mulţumeşti cu asta?
Sigur există alţi oameni minunaţi...
Sunt convins că există, dar aş putea nimeri şi mai rău.
E cale scurtă de la "Mănâncă, Roagă-te, Iubeşte"
la violenţa domestică.
Ian nu s-a sinucis.
Toată scrisoarea de adio e formată din mesaje de-ale lui A.
- Poftim?! - De unde ştii asta?
Când am recitit-o, mi-au sărit în ochi câteva cuvinte.
Bănuiala m-a împins să-mi verific vechile mesaje.
Veniţi aici.
"Eu am ucis-o pe Alison."
"Mi-am pierdut cumpătul fiindcă ştia prea multe."
"Numai atât puteţi îngropa."
"Nu va fi prea uşor, dar ştiu să fug de durere."
"Nu mai pot fugi de lege. Veniţi să mă găsiţi. Ian."
Deci astea sunt fragmente din mesaje.
Numai cinci oameni ştiu de existenţa mesajelor, noi şi A.
Înseamnă că A. a scris biletul acela de adio.
Cum ţi-ai dat seama?
Fii serioasă! Am urmărit Roata Norocului cu mama de când aveam trei ani.
Dacă A. a scris scrisoarea,
înseamnă că Ian n-a mărturisit niciodată în scris c-a ucis-o pe Ali.
Şi asta nu e tot.
Logan Reed, tipul care a lăsat banii pentru Ian
în noaptea când a fost împuşcat...
Ştiu unde lucrează. Avem nevoie de mai multe răspunsuri.
Bună.
- Putem vorbi o clipă? - Eu nu ştiu nimic!
Vrei să te linişteşti? Nu vreau să-ţi creez probleme.
Vreau doar să-ţi pun câteva întrebări.
Am găsit o postare pe Internet.
Cineva oferea bani pentru o livrare în aceeaşi zi,
aşa că am răspuns.
- Deci Ian te-a plătit cu bani gheaţă? - Cine? Tipul care s-a sinucis?
Nu l-am întâlnit niciodată, nici n-am vorbit cu el.
M-a angajat o femeie.
Ce femeie? Cum arăta?
Nici pe ea n-am cunoscut-o.
Când am vorbit cu ea la telefon, mi-a spus unde să merg şi ce să spun.
- Şi cum te-a plătit? - Am folosit o cutie poştală.
Poţi să-mi descrii vocea ei sau să-mi spui cam ce vârstă avea?
Nu ştiu să descriu voci, dar aş recunoaşte-o dacă aş auzi-o iar.
Vă mulţumesc mult pentru grijă.
O să mă asigur că primiţi înapoi toate formularele până mâine.
De ce nu m-ai anunţat înainte?
Ştii ce stupid mă simt când nu pot răspunde la întrebări despre tine?
Îţi vând nişte ponturi: Îmi plac filmele Kung-Fu,
culoarea mea preferată e albastru şi am stat nemâncat patru zile o dată.
Foarte haios... Să nu se mai repete.
E mare bătaie de cap pentru mine
să vin până aici doar ca să las astea.
- Mike, de ce mă eviţi? - Nu te evit.
Când încerc să vorbesc cu tine, fugi de mine.
A fost o prostie! Mă plictiseam.
Să văd dacă înţeleg bine. Ai comis o infracţiune
pentru că nu se mai transmit meciuri de wrestling marţi seara?
- Sigur... Ăsta e motivul. - Mike, haide, încerc să te ajut!
De ce ai intrat prin efracţie? Ce căutai?
N-am luat nimic, bine?
Dacă te deranjează atât, pun echipamentul lui Emily la loc.
- S-o lăsăm baltă. - Aşteaptă!
Tu ai intrat în garajul lui Emily?
Tot tu ai fost la Spencer acasă şi m-ai doborât la pământ?
N-am făcut-o intenţionat.
- Mi-a părut rău. - Am văzut.
M-a impresionat mai ales cum ai fugit în noapte.
- Am intrat în panică. - Şi ce?
Ai ceva împotriva prietenelor mele?
Nu puteai intra în casa vreunui străin?
Am făcut-o.
Îţi promit, nu se va mai întâmpla. Te rog, nu mă spune!
Dacă nu vrei ca mama şi tata să se certe din nou.
Putem vorbi puţin?
Ştiu că s-au petrecut multe între noi
şi-mi dau seama că, dacă vreau să fii sinceră cu mine,
trebuie să fiu la fel cu tine.
Eram furioasă când l-ai ales pe Ian, nu pe mine.
De asta, când Ian...
Scumpo, pui tu tacâmurile pentru cină?
Mă duc să pun masa.
- Mamă, vreau o părere. - În niciun caz.
Ce? Nici nu ţi-am zis despre ce e vorba.
Hanna, e o înmormântare, nu un concert Nicki Minaj.
Şi ce? Nu pot dansa pe mormântul lui?
Pot măcar să arunc confetti?
Hanna, ne ducem ca să susţinem familia Hasting.
E greu să înmormântezi un om pe care toţi îl urăsc.
Nu-i nevoie să mai şi atragi atenţia tuturor.
Aşa a fost înmormântarea bunicului?
Habar n-am. N-am fost la înmormântarea tatălui meu.
- A venit cineva? - Probabil iubita lui de atunci.
Atunci, de unde ştii că a avut o înmormântare?
Pentru că mi-a luat o veşnicie s-o plătesc.
Am consumat creditul de pe patru carduri.
Ai regretat vreodată că nu te-ai dus?
Nu.
Am plecat din oraş la 17 ani. Dacă puteam, o făceam mai repede.
- Ce te-a împiedicat? - Libertatea costă, Hanna.
Nu poţi plăti chiar tot cu cardul de credit.
Cine trage clopotul acum?
- Bună! - Salut!
- Mulţumesc că aţi venit. - Ce mai face familia ta?
De ce e poliţia aici?
Părinţii mei au chemat poliţiştii, în caz de oaspeţi nepoftiţi.
Parcă nu primeaţi pe nimeni fără invitaţie.
Cred că Spencer se gândea la o mulţime furioasă cu torţe.
Ar trebui să mă întorc la ai mei. Vă mulţumesc.
Spencer, aşteaptă!
Se pare că nu Ian l-a angajat pe Logan.
Nu pot vorbi acum despre asta.
Ştiu că nu-i locul potrivit, dar nu m-ai mai sunat.
Pentru că nu vreau să vorbesc despre asta. Punct.
N-o mai pot ţine aşa.
Poate că dr. Sullivan avea dreptate.
Poate suntem obsedate şi poate chiar asta urmăreşte A.
Să rămânem obsedate. Te-ai gândit vreodată la asta?
Vrea să se oprească timpul. Să treacă anii pe lângă noi.
Să recitim vechi mesaje de sinucidere
şi să vânăm curieri, căutând indicii.
Nu vrei să afli adevărul? Nu-i datorăm măcar atât lui Alison?
N-o vom aduce înapoi.
Nimic din ce am face n-o va aduce înapoi
şi aş vrea să îi păstrez pe cei care sunt încă aici.
- Ezra! Nu credeam că o să vii. - Nu aveam de gând s-o fac.
Bună!
După ce am vorbit cu Aria, mi-am dat seama ce important e...
să-mi... susţin elevii venind aici.
Nu doar pentru Spencer, ci pentru toţi elevii
afectaţi de tragediile din ultimul an.
Sigur copiii apreciază gestul. Vino, stai cu noi.
- Putem vorbi puţin? - Sigur.
Ştiu că va părea ciudat... dar nu mai ştiam cu cine să vorbesc.
Ce te preocupă, Emily?
Nu Ian l-a angajat pe Logan Reed, cel care a livrat banii în pădure.
Nu-l cunoştea pe Ian. L-a plătit o femeie.
De unde ştii asta?
Lucrează la firma de curierat de pe Van Owen. Am vorbit cu el.
Asta chiar e ciudat, dar tocmai îl îngropăm pe ucigaş.
- Ce vrei să fac? - Nu ştiu.
Dacă aşa vei dormi mai bine, voi încerca să aflu cine e femeia.
Ai făcut bine spunându-mi.
Bine. Mulţumesc.
- Îl aştepţi pe Fitz? - Pe părinţii mei.
- El pe cine aşteaptă? - Nu ştiu.
Poate a venit aici din acelaşi motiv ca noi.
- Ca să scuipe pe mormântul lui Ian? - Ca să fie împăcat.
Tot mi se pare ciudat.
Chiar dacă nu-l ascundea pe Ian, tipul e un ciudat, ca-ntotdeauna.
Plec. Transmite-le părinţilor tăi "la revedere" din partea mea.
Bine. Pa!
Aria! Putem vorbi?
Da. Să aştept restul elevilor, ca să te adresezi tuturor?
De fapt, am venit să te văd,
să fac pasul următor, dar nu a ieşit cum trebuie.
Ştii care are fi locul şi momentul potrivite?
Tot spunem că vom merge mai departe, pas cu pas...
De atunci tot încercăm apa cu degetul.
Aria, ar fi o bombă să le spunem părinţilor tăi.
Ştiu...
Ar fi mult mai uşor dac-aş putea da vina pe tine.
- Mersi! - Ştii ce vreau să spun.
Ştiu că nu-i vina nimănui.
Asta nu schimbă faptul că aş fi avut nevoie de-o îmbrăţişare azi.
Nu mai târziu, acasă la tine, sau mâine, la Hollis...
...ci aici, acum!
Te sun mai târziu.
Scuze! Alo!
- Janet! - Da?
Bună! Sunt Hanna. Sunt prietenă cu Caleb.
Bravo, scumpo. Scuze, mă grăbesc.
Nu te reţin mult.
Vreau să-ţi spun că ştiu despre afacerea ta cu Caleb.
Afacere?
Ştii despre ce vorbesc şi te rog s-o laşi moartă.
O vezi pe doamna de acolo? E mama mea.
E şi partener la firma Dolce, Gabbana & Leibowitz,
aşa că-ţi sugerez să-i dai lui Caleb banii cuveniţi
şi să continui s-o faci până împlineşte 18 ani,
altfel te fac praf ca-n "Erin Brockovich"
şi te târăsc prin tribunale.
- Bună! - Salut!
Mulţumesc din nou... că l-ai ajutat pe fratele meu.
De ce eşti atât de dispus să-i scapi pielea fratelui meu?
Nu ştiu.
Poate pentru că Ali mă ameninţa tot timpul că mă va spune.
- A făcut-o vreodată? - Ali era prea isteaţă s-o facă.
Şi când era mică. Nu se temea de nimic.
Ar fi trebuit să-i fie.
Mereu am invidiat-o pentru asta... pentru felul cum era.
Probabil de asta părinţii nici nu se mai uită la mine.
Ştiu că au pierdut copilul care nu trebuia.
Nu spune asta.
Uite...
Poate a fost o greşeală că ai venit astăzi aici.
De fapt, dimpotrivă.
Nici nu ştii ce bine mă simt să ştiu că nu eu am făcut-o.
Nu ţin minte nimic din noaptea morţii lui Ali.
Mi-am pierdut cunoştinţa şi m-am trezit a doua zi, în zori,
mahmur...
...şi cu asta.
ŞTIU CE AI FĂCUT
Cine ţi l-a dat?
Ce înseamnă?
Nu ştiu, dar... aproape m-a distrus.
Ai crezut că tu ai ucis-o?
Cum ţi-am zis, eram invidios. Când mă îmbătam, deveneam agresiv.
Dar... mărturisirea lui Ian a schimbat tot.
El a făcut-o, nu eu.
Ies. Ai nevoie de ceva?
E fetiţă.
- Da? - Da.
Felicitări!
Regret că l-am ales pe Ian, nu pe tine.
Nu puteam să cred...
că i-ar face asta cuiva.
Când am aflat că nu era aşa cum îl credeam eu,
am simţit că l-am pierdut a doua oară.
- Îmi pare rău. - Nu. O merit.
Am minţit atât de mult...
Pe tine, pe poliţişti, pe mama şi pe tata.
Doamne, credeam că-l protejez pe un om nevinovat!
Cu toţii facem greşeli. Şi eu am greşit.
Acum câteva zile, ţi-am găsit...
Lasă-mă să-ţi spun până nu-mi piere curajul.
Tu nu ştii ceva şi...
- De ce e mobilul lui Ian la tine? - Nu ştiu.
Stai puţin. Tu mi-ai trimis mesajele alea?
Poftim? Nu!
Ştiu că e mort de mai mult de o săptămână!
Ştiu că nu el mi-a trimis mesajele alea!
Nu, Melissa, n-am făcut-o eu!
- Te-ai dat drept Ian? - Nu!
- Cum ai putut să-mi faci asta? - Jur că n-am făcut-o!
Cred că mă urăşti de moarte!
N-o să te iert niciodată pentru asta!
Scumpo, începi să mă sperii.
Ai spălat haine pe care nici nu le-am purtat încă.
N-am ce face. Totul îmi pare atât de murdar!
Hai să coborâm şi să bem un pahar cu vin.
Sau whisky. Absint?
Era antrenor la şcoala noastră.
Îl salutam în cancelarie.
N-aveai de unde şti ce făcuse.
- Niciunul dintre noi n-a ştiut. - Chiar părea un tip cumsecade.
Vedem doar ce vrem să vedem.
Mă duc să mănânc cu nişte prieteni.
Vrie să nu-mi mai speli treningurile? Miros ca o lumânare parfumată.
Acum chiar vreau un pahar cu absint.
- Numără-i, dacă vrei. - Nu-i nevoie. Te cred.
- Bun. Înseamnă că nu ne mai vedem. - Cred că nu.
Bună, Jen! Eu sunt. Nu-ţi face griji. Am rezolvat.
Mamă!
SUNT LA CUMPĂRĂTURI. REVIN REPEDE. MAMA.
- Bună! - Bună! Ce mai faci?
Ştiu că azi a fost înmormântarea.
Voiam doar să văd cum te simţi... şi să-ţi dau asta.
Când rapperii se laudă că-şi îngroapă gagicile în gheaţă,
vor să spună altceva.
Ţi-am adus şi asta:
supă cu găluşte şi creveţi cu nucă.
Drăguţ din partea ta.
Înainte să ne ia valul, trebuie reîncălzite.
Probabil trebuia să iau două pungi.
Caleb, chiar nu era nevoie să faci asta.
Cât îţi datorez?
Nimic. În mod ciudat, Janet a apărut din senin
şi mi-a dat un plic cu bani.
- Pe bune? - Da.
Ce nebunie!
Ştiu. Dar calul de dar nu se caută la dinţi.
Mai ales când iapa aia ţi-a dat banii!
Ar trebui să plec. În seara asta, se dau "Tâlharii" la televizor.
I-am promis lui Lucas că ne uităm împreună.
- Bine... Pare amuzant. - Tu n-ai auzit ce am zis.
Am zis că ne uităm la "Tâlharii"!
Pentru ce a fost asta?
Dolce, Gabbana & Leibowitz?
Aşteaptă!
CEL MAI SCURT DRUM E, UNEORI, CEL OCOLITOR. A.
Dacă vom fi prinse, vom da de belele!
Parcă am fi primele adolescente care se furişează în cimitir!
E primul capitol în toate cărţile lui Stephen King.
- Fetelor! Nu sunteţi de ajutor! - Aproape am dat de el.
Aşteptaţi! Staţi!
Nu merg mai departe până nu-mi spui de ce suntem aici.
- V-am zis, A. ne-a întins o cursă. - Asta cred şi eu.
Emily are dreptate. Asta nu s-a terminat.
Credeam c-o să am simt altfel după ce l-am fi îngropat pe Ian,
dar nu-i aşa, pentru că A. trăieşte şi încă trage sforile.
Dar ce înseamnă asta?
A. a luat cadavrul şi a făcut să pară că a fost o sinucidere.
De ce ar fi făcut asta?
Pentru că mărturisirea din biletul de sinucigaş
face să pară rezolvat cazul lui Ali.
Dar ar însemna că A. ne ajuta.
A încercat să convingă poliţia că Ian a ucis-o pe Ali.
Exact.
De ce n-ar ajuta A., când ştim că ne vrea răul?
Nu ştiu ce să cred şi am călcat pe ceva moale.
Spencer întreabă cum putem şti dacă Ian a ucis-o pe Ali.
- Acum adică? - Înregistrarea cu Ali...
- Şi copacul dispărut. - Le avem de la A.
A. ni l-a servit pe tavă pe ucigaşul lui Ali.
Şi când A. dă ceva, ia înapoi înzecit.
Fetelor, priviţi!
Ştiu că vrei să mă săruţi.
Vino mai aproape!
De unde se aude?
- Dumnezeule! - Era încă în viaţă!
Mulţumesc că ai venit.
Cred că proiectorul e aici.
Nu ştiu. Trebuia să fie mai aproape.
- Sigur nu era mai departe? - Nu era pe jos?
Nu, sigur era într-un copac.
Subtitrare de Cookie şi Felixuca Titrări.ro şi Nifty Team
Sincronizare WEB-DL: Polux Comentarii pe www.tvblog.ro