Din episoadele anterioare...
Am vorbit cu mama Hannei şi a zis că poate avea grijă de tine.
Citeşte biletul.
"Ce distractiv!
Două micuţe mincinoase sub acelaşi acoperiş.
"Îmi uşuraţi tare mult munca. A."
Regret că vă deranjez, dar e vorba de Mike.
Cum v-aţi distrat la petrecere?
Grozav, până ne-a apărut poliţia la uşă să ne înştiinţeze
că fiul nostru e reţinut pentru pătrundere prin efracţie.
Te văd făcând lucruri dubioase şi-mi fac griji pentru tine.
Deja ştii despre mine mai multe decât oricine altcineva.
De ce nu poţi lăsa lucrurile aşa cum sunt?
- O crosă de hochei? - Era doar o parte din ea.
Şi zici că era îngropată?
Eu credeam că e o vechitură până a văzut-o tatăl tău.
Nu poţi să arzi crosa.
Pot să fac ce mă taie capul cu gunoaiele de pe proprietatea mea.
- Te rog... - Încetează!
De acum înainte, vreau să mă bucur de viaţă.
Mi-ar plăcea să mă simt fericit aici.
- Aşadar, cine-i acel Jason? - E fratele lui Ali.
Nu, ştiu asta, dar nu aveam idee că sunteţi prieteni de familie.
Situaţia e cam tensionată acum între mine şi Isabel.
Ba nu, ai rămas prin preajmă fiindcă tot o mai iubeşti pe mama.
- Am dat uitării trecutul. - Nu mă mai folosi drept pretext!
Ai furat de la Emily şi ai spart casa lui Spencer.
Ai furat de la o fată oarbă!
Pe acela l-am luat din apartamentul lui Garrett Reynolds.
Poliţia ştie cu ce fel de armă a fost Alison ucisă?
Cred că se menţionează în raportul de autopsie.
Aşadar, în raport scrie cu ce a fost lovită?
Ucigaşul lui Ali e mort.
Eraţi doar voi doi în maşina lui Garrett?
Nu ştiam unde altundeva să mă întâlnesc cu el.
Doar nu era să-i pun asemenea întrebări la secţia de poliţie!
Şi cum ai scăpat de el?
Când am primit mesajul de la tine, i-am spus că mi l-a trimis mama.
Am inventat că vrea să mă duc acasă de urgenţă.
Încă tremur...
Tremurăm toate! Dai şi tu drumul la căldură?
N-avem de unde şti sigur că i l-a dat ea.
Ce părere-ţi dai, că l-a cumpărat de la târgul meşteşugarilor orbi?!
Normal că ea i l-a dăruit!
Întrebarea e când şi de ce au devenit ei amici la cataramă.
Spencer, au copilărit împreună. Părinţii lui încă locuiesc în acea casă.
Poate că-i aduce carne crudă pisicii lui Jenna.
Şi Toby locuieşte acolo, plus că ei n-au pisică.
Atunci, poate că-i aduce carne crudă Jennei.
Uite că vine şi Em.
Cine locuieşte în casa ei acum?
Nişte rataţi care nu dau de cap sistemului de alarmă.
Au declanşat-o de vreo trei ori.
Compania de securitate o tot sună pe mama ei, în Texas.
- E totul în regulă? - Da...
E ciudat să intru-n propria casă şi să văd lucrurile altora acolo.
De ce nu le spui să uite de alarma aia vreo două zile?
- Cred că nu se simt în siguranţă. - O să se simtă de acum înainte.
Părinţii Ariei sigur o să-l pedepsească pe Mike până la vârsta majoratului.
- Sper că n-am auzit bine, Hanna! - Ce-i?! Eu nu judec pe nimeni.
Doar sper ca fratele tău să-şi găsească o altă pasiune
şi să nu mai intre prin efracţie în casele oamenilor.
Încă vorbeşte gura fără tine!
Fetelor, nu ştiu ce l-a apucat pe fratele meu mai mic.
Dac-aş şti, cu siguranţă v-aş spune şi vouă.
Emily?
Aia nu-i maşina lui Garrett?
Ba eu cred că da.
Oare unde se duce?
Bănuiesc că-şi vizitează părinţii.
- Doamne, intră-n casa Jennei! - Toby e acasă?
Nu, s-a dus să-şi ia părinţii de la aeroport.
Parcă-mi spusese că Jenna urma să meargă cu el.
Se îndreaptă spre casă. Tocmai a intrat!
Poţi să păşeşti şi tu mai uşor?
Fii serioasă, Jenna nu ne aude! Doar e oarbă.
- Tu... - Înţelegi ce vreau să spun.
Traducerea şi adaptarea: Cookie @Titrări & Felixuca @Nifty Team
PRETTY LITTLE LIARS Sezonul 2, Episodul 8
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Doamne, las-o mai uşor, Em! - Trebuie să mă antrenez.
Ba nu! Făceai abdomene şi azi-noapte, în somn.
- N-am dormit. - Da, nici eu...
De ce să mă mai obosesc, dacă pot avea parte de coşmaruri
numai parcând în faţa casei familiei Cavanaugh?
Încă nu-mi vine să cred că e Garrett.
Pentru el îşi cumpăra Jenna lenjeria aia intimă.
Nu vreau să deschid subiectul ăsta, e prea devreme.
Poftim carbohidraţi.
Nu-mi turna aşa mult, trebuie să-mi controlez consumul de glucide.
Mai bine l-ai controla pe-al meu. O să rad un bol de cereale cu ciocolată.
Mereu eşti aşa înainte de o competiţie?
Nu-i o simplă competiţie. Vine şi recrutorul de la Danby.
Trebuie să-mi răscumpăr păcatele înainte să fie prea târziu.
- Em, ţi-ai minţit doar părinţii. - Şi nu ţi se pare de-ajuns?
Ideea e că ei sunt în Texas acum. Poate, cu trecerea timpului...
O să uite? S-au mutat din district, nu într-un univers paralel!
Poţi să-mi dai şi mie gentuţa?
Nu ţi-ai cumpărat ieri crema aia? Ai folosit mult din ea.
Îşi face efectul.
- Bună dimineaţa. - Bună...
Mai e cafea făcută pentru...
Aş fi făcut mai multă dacă ştiam că tu...
A fost o decizie de moment să rămân peste noapte.
Eu şi mama ta am petrecut toată noaptea şi n-a vrut să mă urc ameţit la volan.
Tată, nu eşti obligat să-mi dai explicaţii.
Locuiai şi tu aici cândva, ai uitat?
'Neaţa! Alătură-te petrecerii!
Parcă spuneai că începi munca la zece şi c-o să dormi mai mult.
Mi-a sunat alarma interioară.
Nu te poţi debarasa de lucrurile cu care te-ai obişnuit.
- Ce-avem aici? - Corespondenţa de ieri.
Am găsit-o pe preşul din faţa uşii aseară, când m-am întors acasă.
Mersi, Emily.
Plicul ăsta ţi-e adresat ţie.
Ce dichisit e! Cine locuieşte în Baltimore?
Tata...
Nu-mi amintesc să ţi-l fi trimis.
Nu tu mi l-ai trimis. Expeditoarea e Isabel...
Te însori peste şase săptămâni.
"Nu rataţi evenimentul".
- Bună, Spencer. - Bună!
- Pot să intru? - Da, sigur!
Ce-i cu tine pe aici?
Speram s-o pot vedea pe Melissa. E cumva acasă?
Nu, s-a întors în Philadelphia.
Nu prea a mai venit pe acasă de la înmormântare.
Aş fi vrut să vin şi eu, dar n-am mai dat ochii cu părinţii tăi
de când m-au "rugat" să dispar.
M-am gândit că prezenţa mea mai mult ar fi provocat decât consolat.
Ai bătut atâta drum ca să-i aduci o floare?
Sincer să fiu, n-am venit special pentru asta.
Tocmai am preluat un post temporar la Rosewood Community.
- Te-ai întors în oraş? - Pentru şase luni.
Mi-am setat spitalul de aici ca primă opţiune
când eram logodit cu sora ta.
Tocmai am primit decizia.
Cineva acolo, sus, are un simţ al ironiei divin.
- Părinţii tăi sunt acasă? - Nu.
- Ai efectuat vreodată o autopsie? - Pardon?
Am de făcut un proiect pentru şcoală.
Vreau să ştiu dacă un doctor poate examina o traumă craniană
şi poate preciza cu exactitate ce armă s-a folosit.
Cine efectuează autopsiile la Rosewood Community?
- Patologul spitalului. - Şi rapoartele unde le păstrează?
La morgă, unde s-ar putea să aţipesc azi dacă nu beau o cafea.
Mi-ai putea oferi una? Mă simt epuizat.
Regret, dar mă grăbesc să ajung la şcoală.
Atunci, permite-mi să te conduc. Putem bea ceva pe drum.
N-ai bătut atâta drum numai ca s-o vezi pe Melissa, nu?
Ce-ar fi să ne continuăm discuţia la o cafea?
Wren, sunt într-o relaţie acum.
Bine. Ce zici de-un ceai?
Ce vrea mama ta? Dacă tatăl tău ar părăsi-o pe Isabel, ea...
O să-i dăm noi de capăt. Mai bine zis, ei.
La cât e întrecerea?
La trei şi jumătate, dar mă antrenez la prânz.
Dacă scap mai repede de la a şasea oră...
Em, uşurel! Deja ai pe tine mai multă cremă antiinflamatoare decât haine.
Mai păstrează puţină magie şi pentru întrecere.
Ce s-a întâmplat?
- Cu cine vorbeşte? - Cred că e un alt client satisfăcut.
Ia-o tu înainte şi ne vedem mai târziu.
Caleb?
Scuze de întrerupere, dar ar trebui să fii mai discret.
- Ryan, aşteaptă! - Nu, lasă-l să plece!
- Nu-ţi mai desfăşura afacerile... - Hanna, scuteşte-mă de predici.
N-am de gând să mă angajez pe post de chelner la Benny's Burgers.
Eu aşa-mi câştig traiul. Obişnuieşte-te cu ideea.
Salutare!
Ce s-a întâmplat? Ce cauţi tu aici?
E rândul meu să ţin cursul de legislaţie.
Sper să conving copiii să fie atenţi la drum, nu la mobile.
Haios, nu-i aşa?
Da, mă amuz copios... Trebuie să merg la oră.
Spencer, n-am apucat să ne terminăm discuţia aseară, te-ai făcut pierdută.
Am multe probleme acasă.
- Totul e în regulă? - Absolut.
Aveai multe întrebări şi opinii ferme despre arme, traume craniene...
Ştiu, mă mai apucă toane din astea. Îmi cer scuze dacă te-am deranjat.
- Păreai destul de consternată. - Nu chiar.
Am citit ceva ce m-a pus pe gânduri cu privire la autopsia lui Ali,
dar, cum spuneai şi tu, cazul s-a închis.
N-avem de ce să ne facem griji. Chiar trebuie să ajuns la oră.
- Care-i treaba, Mike? - Salut.
- Aşadar, e adevărat? - Ce anume?
Noul sport pe care-l practici e "sparge şi înşfacă"?
Ce te-a apucat, tovarăşe? Testezi noi tipuri de personalitate?
Săptămâna asta eşti bandit, săptămâna viitoare devii drogat?
- Pupă-mă undeva. - Mike...
- Lasă-mă-n pace! - Alo!
N-aveţi de ajuns la vreo oră?
Putem să discutăm o clipă?
Mai târziu.
Bună! Te-am văzut trecând în grabă pe lângă clădirea mea.
Nu ştiam că vii în campus azi.
Trebuia. Dacă nu termin asta, n-o să fie arsă până vinerea viitoare.
Iar eu, care speram să te găsesc la roata olarului,
ca să te pot îmbrăţişa şi să-ţi pot fredona melodii la ureche.
Am văzut filmul ăla. Are un sfârşit tragic.
Dar noi i-am putea oferi un final fericit.
- Putem s-o lăsăm pe mai târziu? - Da.
- Cum merg lucrurile pe acasă? - Ca naiba...
Copiii mai fac lucruri prosteşti.
Sigur unul din prietenii lui Mike l-a pus să facă asta.
A mai spart şi alte case.
Jason l-a prins încercând să-i spargă casa acum câteva săptămâni.
Jason? Fratele lui Ali,
cel care a stat lângă mine la petrecerea care n-a mai avut loc?
Despre asta discutaţi voi seara trecută?
Da.
Pe asta tot tu ai făcut-o? Arată uimitor!
- Jenna a făcut-o pe aia. - Înseamnă că e talentată.
Cum mai stau lucrurile între voi două?
A renunţat la curs.
Dar înainte să renunţe, aţi apucat să...
Nu, a plecat înainte să apuc să fac ceva.
Aria, de ce nu mi-ai spus ce se petrece cu fratele tău?
N-am spus nimănui.
E stânjenitor.
Te înţeleg, dar nu trebuie să-ţi fie ruşine de mine.
E general valabil.
Poate treci pe la mine mai târziu...
Sigur.
Te sun eu.
Pa.
Aşadar...
Ar trebui să-mi fac griji în privinţa ta şi a lui Jason?
Poftim?! Nu!
Nu.
Tată?
Cum... Poftim?!
Voiam să-ţi fac o surpriză după întrecere.
- Mama e cu tine? - Nu, e tot în Texas.
Am avut un seminar de instrucţie în Delaware
şi ne-au amânat toate zborurile de întoarcere.
Cică s-a dezlănţuit furtuna acolo.
Aveam de ales între a sta în aeroportul din Bethesda
sau în tribunele de la Rosewood.
Ai condus tocmai până aici?
Mama ta spunea că e o competiţie importantă.
I-ai spus că vine şi recrutorul de la Colegiul Danby.
Aşa i-am spus? Da, ai dreptate.
Abia aştept să-l cunosc. Cum îl chema, Rabin?
Tată, aş fi vrut să mă anunţi.
Stai liniştită. Ştiu că ai de efectuat o întreagă rutină înainte de întrecere.
N-o să te ţin în loc. Fugi!
Dacă auzi pe cineva urlând ca un nebun în tribune, eu sunt ăla.
Arată-le ce poţi!
Emily?
Emily!
L31 solicită o ambulanţă la Liceul Rosewood!
- Totul o să fie bine. - Dumnezeule!
Cum să am ulcer? Credeam că mi-am întins un muşchi.
Ulcerul e cauzat de stres, scumpo.
Să recunoaştem... Plecarea ta de acasă, mutarea mamei tale...
Toate şi-au pus amprenta.
Şi ce-o să mă fac acum? Când pot înota iar?
Nici nu se pune problema să înoţi deocamdată.
Em, Emmy, ascultă-mă...
Dacă-ţi faci griji pentru bursa de la Danby, vreau să stai liniştită.
N-o să-şi retragă oferta fiindcă ai stat pe tuşă la o întrecere.
- N-ai de unde şti asta! - Tot ce ştiu e c-ai nevoie de odihnă.
- Trebuie să asculţi de doctor. - Ba trebuie să înot!
O să înoţi iar când vei fi pregătită, scumpo.
Vrei să discut eu cu recrutorul?
- Ai cumva numărul... - Nu-l suna tu, îl sun eu.
Nu mă deranjează. O pun pe mama ta să sune.
Nu vreau să spun nimic până nu aflu când pot înota iar.
În regulă.
Nu bătrânii făceau ulcer?
Nu mai face faţa asta. O s-o bagi în sperieţi.
Pe ea? Cum mine cum rămâne? Am deja o senzaţie de deja-vu.
Mi-am petrecut o săptămână aici.
Dacă mai văd un bol cu jeleu verde, o să vărs pe pantofii tăi.
Doamne! Atunci, o să merg în spatele tău.
- Aria te sună? - Caleb. Îl sun eu mai târziu.
Ce se petrece?
Han, tu şi Caleb...
Suntem bine, doar că se petrec multe lucruri.
Cum ar fi?
Un poliţist sub acoperire care-l urmăreşte dintr-o maşină.
- De ce? - Nu vreau să vorbesc despre asta.
N-ai de ales, eşti în lift. N-ai unde să fugi.
- El ştie de poliţist? - Nu, nu i-am spus.
- De ce nu? - Încă analizez situaţia.
Ce ai atât de analizat?!
Dacă-i spun, e posibil să fugă.
Nu sunt pregătită să-l pierd iar.
Dacă poliţia chiar îl urmăreşte, oricum îl vei pierde.
Bună! Acum ai ajuns acasă?
Credeam că treci pe la hotel să cinăm împreună.
N-am apucat. Hanna a trecut pe la bancă să ia maşina.
- Emily e în spital. - De ce? Ce s-a întâmplat?
A leşinat la şcoală. Tocmai am aflat că are ulcer.
- O să fie bine. Tatăl ei e acolo. - Biata puştoaică!
Vrei să te duc acolo?
Sau rămânem aici şi comandăm ceva de mâncare.
Tom...
Ar trebui să te duci acasă.
Nu vreau să repet experienţa de la micul-dejun de azi.
Asta... Nu ştiu ce înseamnă.
Dar probabil că nu trebuia să te las să rămâi aici aseară.
Nici Hanna, nici noi nu mai ştim ce să credem.
Nu-i corect faţă de nimeni.
Te însori, cum ne-a reamintit poştaşul de dimineaţă.
Ashley...
Tom, am nevoie de un bărbat care ştie sigur ce vrea.
Tu n-ai fost niciodată aşa.
Deci spasmele musculare şi durerea apar din cauza stomacului?
Da, dar ulcerul se vindecă. Nu e irecuperabil, Em.
Da, dar are o gaură...
Da, în stomac. Trecem peste asta. Unde s-a dus tatăl tău?
Acasă, pentru a vorbi cu noii chiriaşi.
Fetelor, trebuie să rezolv. Nu pot continua să-l mint.
Cred că nu, mai ales dacă de asta faci găuri în stomac.
Trecem peste asta!
Bună. Îmi pare rău. Am venit cât de repede am putut.
A trebuit să scap de "tribunalul" din sufragerie.
Ai tăi îl judecă pe Mike?
Da, dar inculpatul nici măcar n-a venit.
- Ţi-am adus preferata ta. - N-are voie să bea cafea.
Da, are o gaură în stomac.
Ţi-o schimb cu un ceai,
dacă nu vrei cumva ca tatăl tău să ne găsească aici când revine.
Nu-i va spune tatălui ei.
Dacă descoperă că scrisoarea e falsă, o va pune să se mute în Texas.
Dar dacă nu-i spune, nici nu se va face bine.
Nu-i nevoie să se hotărască pe loc, bine?
A făcut-o deja. Îi voi spune adevărul.
E la etajul trei. O cauţi pe prietena ta, Emily, nu?
- Da. De unde ştii că e aici? - I-am văzut numele la Internări.
Au dus-o la camera de gardă, dar acum e în stare stabilă.
Se pare că mergem la plimbare.
Cum se simte? Ai văzut-o pe Emily?
Nu, dar e pe mâini bune. O să vin şi eu să văd ce face.
Spencer, tu mergi la etajul trei.
Ce-i acolo, jos?
Bucătăria, spălătoria, radiologia, patologia şi morga.
Emily are o privelişte mai frumoasă.
De ce ai impresia că ştiu?
Seara trecută, Spencer mă bombarda cu întrebări despre arma crimei.
Voia să ştie dacă a fost folosită de un bărbat sau de o femeie.
- Ce i-ai zis? - Nimic.
N-am apucat să-i zic nimic. M-a întrerupt şi a fugit acasă.
Dimineaţă, când am revăzut-o, parcă n-o mai interesa.
- Te duce de nas. - Nu cred.
- Ştiu despre Jason? - Nu sunt sigur.
Dar e clar că nu-s convinse că Ian a ucis-o.
Trebuie să ne ocupăm de asta.
- Emily? - Bună!
Credeam că Spencer e aici.
S-a dus la cantină să aducă nişte supă.
Mâncarea noastră? De bunăvoie?
- Cum te mai simţi? - Înfometată, slăbită, speriată.
- Acum eşti doctorul meu? - Nu. Voiam să văd cum te simţi.
Vestea bună e că medicamentele dau rezultate
şi că stomacul tău e pe cale să se refacă.
Deşi eu n-aş sărbători în weekend cu mâncare thailandeză picantă.
Ai şi veşti proaste?... Da, ai.
Emily, ştiu că participi la competiţii de înot.
Ştiu că orice atlet e presat să dea tot ce poate,
să-şi întreacă tot timpul propriile recorduri.
Stai, credeam că nu înotul a fost cauza ulcerului.
Nu, dar ai o concentraţie prea mare de hormon somatotrop de creştere.
Hormon de creştere? N-am luat niciodată aşa ceva.
Emily, dacă iei vreo substanţă energizantă sau steroizi,
se va vedea la analize.
- Trebuie să ştii riscurile. - Nu fac nimic de genul ăsta!
Eşti nebun! Analiza e greşită!
Emily, analizele astea nu mint. Şi am verificat de două ori.
Am venit în calitate de prieten.
L-am rugat pe doctorul tău să vorbesc mai întâi cu tine.
I-ai zis tatei despre asta?
Nu. Dar eşti minoră, aşa că va trebui înştiinţat.
Nu poţi! Te rog! Nu-i spune!
Pot fi eliminată din echipă, aş pierde şansa la o bursă!
- Mai încet... - Te rog!
Voi repeta analiza de sânge. Dar nu le spune părinţilor mei.
Voi vorbi cu medicul tău, să vedem ce se poate face.
- Caleb, urcă! - Ce se întâmplă?
Grăbeşte-te! Urcă!
- Parcă voiai să mergem la film. - Închide portiera!
Sau putem juca noi în unul. De ce eşti îmbrăcată aşa?
- Aici! - Spencer, ce naiba?
Vorbim mai încolo. Trebuie să te schimbi!
- De ce porţi... - Hai odată!
- Sper că aia e tema pentru acasă. - Da.
Ce s-a întâmplat azi, la şcoală, cu prietenul tău, Chaz?
- Nu e prietenul meu. - Serios? De când?
De când nu vreau să vorbesc despre asta.
Atunci, spune-mi de ce nu ai venit în după-amiaza asta.
Dacă ignori problema, nu va dispărea.
Poate că familia Pirelli nu va face plângere,
dar asta nu înseamnă că ai scăpat şi de noi.
Nu ştim de ce ai intrat în casa lor. Care-i motivul? Ce căutai?
Nu căutam nimic.
Atunci, te-ai dat peste cap ca să dai de belele.
Mike, ce se întâmplă?
- Nu vreau să vorbesc despre asta! - Ţi-am zis că trebuie s-o faci!
Deci iar suntem la cheremul tau?
Să vorbesc repede, până nu te muţi iar de acasă?
- Ce-i aici? - E casa familiei lui Spencer.
La fel ca mare parte din Pennsylvania.
- Ai ei ştiu că suntem aici? - Nu.
Deci am pătruns prin efracţie.
O împrumutăm. Ăsta e lemn de foc?
Nu, dacă nu cumva vrei să dai foc canapelei.
Pot să te ajut?
Scapi de eşarfă şi de ochelarii de soare
sau mi-ai adus şi mie un costum?
Caleb, te urmăreşte cineva.
- Poftim? - Cred că-i un poliţist.
Conduce un Camaro gri.
L-am văzut destul de des prin oraş. Clar e cu ochii pe tine.
- Tu nu l-ai observat? - Nu.
- Dar nici n-am mai fost atent. - Ai mai fost urmărit?
Asta are legătură cu ce ai făcut în Allentown?
Poate.
Deja ţi-am spus mai mult decât trebuie să ştii.
Ce vrea? Dacă vrea să te aresteze, ce mai aşteaptă?
- Ce crede că ai făcut? - Nu ştiu.
Dacă vrea să întrebe ceva, să vină şi să mă întrebe.
- Nu mă ascund. - Poate ar trebui s-o faci.
Afacerea ta nu-i chiar legală.
- De asta m-ai adus aici? - E un loc mai sigur.
Nu vreau să mă ascund. Hanna, voi găsi o soluţie.
- Plecând iar din oraş? - De data asta, nu.
Asta spui acum, dar o vei face.
Hanna...
Nu plec nicăieri.
Dar, dacă totuşi o faci, pot să vin cu tine?
O să-mi fac repede bagajele!
Pe bune, ştii că mă pricep la excursiile cu cortul.
- Poţi s-o laşi? Încă n-am mâncat. - Sigur.
Mulţumesc!
BUNĂ, EM! VREI FRIŞCĂ ÎN CAFEA? A.
Crema ta antiinflamatorie?
A. îşi bagă nasul prin medicamente? Ăsta e un nou record.
- De cât timp ai asta în organism? - Ţi-a afectat organele?
Lasă organele! Apare pe fişa mea medicală!
Mi-a distrus viaţa! N-o să mai pot înota niciodată!
Emily, fişele medicale sunt confidenţiale.
Nu şi faţă de părinţi!
- Ce-i vei spune tatălui tău? - Să mă ia de aici.
Să mă ducă în Texas. Gata. Mai rău decât atât nu se poate.
Emily, A. a încercat s-o lovească pe Hanna cu maşina.
Ar trebui să fie o consolare?
Spun că a încercat s-o elimine pe una dintre noi şi n-a reuşit.
Spencer, A. ne elimină pe rând. Probabil că urmează Aria.
Putem merge toate în Texas?
Nu! Încetaţi! Nu cedăm în faţa monstrului!
Suntem la un pas de a afla ce a păţit Alison.
- Dacă A. a ucis-o... - Şi pe Ian.
Da. Atunci, A. vă pleca din Rosewood, nu noi.
- Bună! Scuze că vă întrerup. - Nicio problemă.
Trebuie să ne întoarcem la treabă.
De când sunteţi voluntare la spital?
Asta e prima noastră zi. Am început abia de o oră.
O luăm noi.
- Ne vedem mai târziu! - Pa!
- Cum e treaba pe acasă? - Bine.
Am găsit manualul sistemului de alarmă şi am schimbat parola.
Dar le-am zis că-s în Rosewood, deci pot sta liniştiţi.
Că alarma e mai mult de formă.
- Te simţi mai bine? - Da, puţin.
- Tată, m-am tot gândit. - Şi eu. Am sunat-o pe mama ta.
Chestia asta cu bursa... nu merită, Emmy.
Nu vrem să faci iar ulcer sau ceva şi mai grav.
La naiba cu Danby! Tu înoţi pentru că-ţi place.
- Sau nu. - Tată...
Iubito, găsim noi altă cale de a-ţi plăti facultatea.
Ştiu că sunt zeci de şcoli care s-ar bucura să te aibă,
indiferent că înoţi sau nu.
Vrem doar să fii fericită.
Asta e.
- Ce frig e! - Da, slavă Domnului!
- Aria... - Concentrează-te!
Nu pot face asta.
Tu nu faci nimic, ci eu. Doar păzeşte uşa.
Ce-s astea? Prăjiturele? Cineva poate mânca aşa ceva aici?
Rămân proaspete! Trebuie să existe un sistem.
Asta e.
Au autopsii din 2007.
Bine, D... Dehaven... Delmore... DiLaurentis. Alison.
- Bună, scumpo! Cum se simte Emily? - E bine. Mâine cred că vine acasă.
- Ce faci? - Curăţenie.
Arunci tot ce ai cumpărat pentru tata. El unde e?
S-a întors acasă. O să te sune.
- Ce s-a întâmplat? - Era vremea să plece.
- V-aţi certat? - Nu.
Atunci, de ce s-a întors la Isabel?
Pentru că o iubeşte şi se vor căsători.
Ba nu, s-a certat cu ea. Vrea să fie cu tine.
- Hanna... - Nu.
V-am văzut purtându-vă ca în luna de miere,
bând vin pe verandă, dansând pasional, râzând.
V-am auzit! Seara trecută a dormit aici!
Aşa e.
În zori, mi-am dat seama că minunea a ţinut şapte zile.
De ce? Unde a greşit?
Tu ai zis că lucrurile se schimbă şi că oamenii se maturizează.
Aşa e. Eu am făcut-o.
Însă nu sunt sigură că-i şi cazul tatălui tău.
M-am simţit ca Isabel, pe când el era încă însurat cu mine.
- Cui îi pasă de Isabel? - Scumpo, n-o să te mint.
Eu şi tatăl tău... trăiam o iluzie, atâta tot.
Şi-a luat un angajament faţă de altcineva.
Îl poate desface!
Vrei să fii cu el sau nu? Eu credeam că asta vrei!
Nu. Îmi pare rău. Ştiu că nu asta vrei să auzi.
Tu înţelegi ceva din asta? "Fontanela occipitală"?
E o parte din craniu.
Uite cu cine vorbesc! Ai învăţat medicina în grădiniţă?
Nu pricep nici eu multe chestii.
Stai. Asta e pagina concluziilor.
"Impactul pe partea posterioară a craniului victimei..."
Adică la ceafă.
"...arată că era întoarsă cu spatele la agresor."
A lovit-o pe la spate. A luat-o prin surprindere.
- Sau în timp ce fugea. - Încercând să scape.
"Craniul a suferit o deteriorare spre interior la impact..."
Ce înseamnă asta?
A lovit-o aşa de tare, că i-a ciobit craniul.
"...şi arma avea o muchie curbată şi boantă."
Ca o crosă de hochei pe iarbă.
Ca aceea pe care Ali a împrumutat-o de la mine.
Cea pe care Jason a îngropat-o în curtea din spate.
Continuă să citeşti.
Ce-i? Ce mai scrie acolo?
Avea pământ în plămâni.
Cum adică?
Înseamnă c-a tras pământ pe nas când a murit.
Nu lovitura la cap a ucis-o.
- Nu înţeleg. - Aria...
Alison a fost îngropată de vie.
Opreşte-te!
- E vreo problemă? - Da.
Că îl urmăreşti pe Caleb. Ştie de ce eşti aici.
- Serios? - Da. Nu se întoarce.
În sfârşit, şi-a refăcut viaţa şi nu i-o vei distruge tu din nou.
Nu ştiu cine eşti şi ce vrei,
dar în oraşul ăsta sunt oameni care-l iubesc şi îl vor proteja.
Nu vei obţine ce urmăreşti spionându-l.
Aşa că dispari!
- Voi aţi luat asta? - O vom înapoia.
Uită-te la concluzii.
- Probabil e Hanna. - Nu, e Ezra. Trebuia să-l sun.
- Fă-o! - E jos.
- Mă întorc. - Da.
"Craniu deteriorat"? "Armă curbată şi boantă"?
E o crosă de hochei, Em.
Aria nu vrea să audă asta, dar Jason pare tot mai vinovat.
- Pot ajuta cu ceva? - Nu. Doar îi ţinem de urât.
Deci vii direct acasă?
Dacă nu vrei să fii singură, te poţi opri pe la mine.
APEL DE LA JASON DILAURENTIS
- Trebuie să răspunzi? - Ce? Nu. E tata.
Ar trebui să mă duc direct acasă. Ai mei sunt îngrijoraţi.
- Bine. - O lăsăm pe altă seară?
Sigur. Doar să-mi spui când.
Îţi zic eu, ştie că-l urmăresc.
Regret, dar se pare că nu vrea să te vadă.
Poate ar trebui să-l suni pe tatăl tău.
De ce? Noi n-o să fim niciodată ca ei.
Unde-i pagina cinci?
- Ai lăsat vreo pagină? - Nu. Am luat tot dosarul.
- Poate ţi-a scăpat în lift. - Nu mi-a scăpat nimic în lift.
Uite, sunt primele patru pagini... şi pagina şase.
Unde naiba e pagina cinci?
Subtitrarea: Cookie şi Felixuca Titrări.ro şi Nifty Team
Sincronizare WEB-DL: borcanel