Înainte, marş!
Staţi! Pregătiţi!
Ochiţi! Foc!
Foc!
Înainte, marş!
Opriţi!
Pregătiţi!
Ochiţi!
Foc!
Înainte, marş!
Opriţi!
Ochiţi! Foc!
Pare demoralizant să pregăteşti croasant,
dar e la fel de uşor ca şi coq-au-vin.
Ai zice că durează două zile.
Auziţi, bucătăreselor, aş putea cumpăra nişte cornuri să le servesc în 20 de minute.
Nu! Aruncă la numărul 2! Haide!
De ce ţipi? Oricum nu poţi schimba rezultatul.
Zău? Eu credeam că pot.
Ar trebui să depăşeşti bariera spaţiu-timp.
Du-te şi ia aspiratorul şi curăţă canapeaua de firimituri.
- Mamă, încerc să mă relaxez. - Şi noi încercăm să ne pregătim de oaspeţi.
Ajută-ne!
Hai, Maura, o să faci ulcer. Nu-i vreo regină. E mama ta.
Ulcerul e cauzat de Helicobacter pylori, o bacterie.
- Sau de mame care te critică. - Eu nu te critic.
Nu?
- N-a mai fost niciodată la mine acasă. - Niciodată?
Şi ce faceţi când vine în Boston în vizită?
De obicei, mergem la una din casele părinţilor mei din Europa.
Lalelele alea deja se ofilesc.
Înţeleg de ce ţi-e atât de ruşine
cu locuinţa asta hidoasă
şi de ce o obligi să locuiască în casa asta de oaspeţi dezgustătoare.
- Ce tot spui? E minunată. - Stai o clipă.
Dacă mama ta va sta în casa de oaspeţi, tu unde vei sta?
La tine, bineînţeles.
Bine, dar să ştii că eu nu-ţi dau coq-au-vin.
- Eu îţi dau... plăcintă cu cacao. - Ştiu.
- Rizzoli. - Isles.
- Bine. Vin imediat. - Am plecat.
- Îţi las numărul de la măcelărie. - Bine.
Haide.
- Ar trebui să te schimbi. - Bine. Mă schimb în maşină.
- Atunci conduc eu. - Termină. Mă enervez când conduci tu.
Eu mă enervez şi mai tare când conduci tu şi te şi dezbraci.
Pa, mamă.
RIZZOLI ŞI ISLES Sezonul 2 Episodul 6
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber
Bine, e un hobby mai ciudat,
dar îmi plăceau mult reconstituirile Războiului de Independenţă.
Mă deranja însă faptul că nu acceptau femei ca ostaşi.
Mii de femei au luat parte la război ca lenjerese, infirmiere, cusătorese.
Care-i hazul?!
- Bun, ce avem? - Probabil un accident stupid.
Înainte să-şi dea seama cineva că nu se preface, se terminase deja totul.
E nevoie de un singur glonţ adevărat.
I-am găsit actele în cornul de praf de puşcă.
Legitimaţie de la primărie. Gabe Buckner, 27 de ani.
Era gunoier. Poate că n-a fost un accident.
Poate că cineva a vrut să-l omoare.
Probabil cineva căruia nu-i plăcea să recicleze.
- Asta a fost o glumă? - Numai dacă e amuzantă.
Rana de intrare arată ciudat.
- Ce a fost? O muschetă? - Nu există rană de ieşire.
Marginile sunt neobişnuit de zimţate.
Deci a fost înjunghiat cu baioneta?
Coloniştii nu au folosit baionete până în 1778.
Maura, împuşcat sau înjunghiat? Sau l-a muşcat cineva de şold?
Nu cred că e urmă de muşcătura.
- Uite-l pe Cavanaugh. - Era o atracţie turistică aici.
E plin oraşul de turişti, aniversează Zilele Libertăţii.
Fascinant. Era covaci. Fierar.
Maura, se prefăcea că este.
Am asigurat perimetrul. Mai departe?
Eu vreau o cafea neagră cu două cuburi de zahăr.
- Mai bine două. - Un capucino, te rog.
- Dar numai dacă are 1% lapte. - Bine că nu faci mofturi.
Alo, încerc să devin detectiv, nu chelner.
Frate, ştii câte cafele a trebuit să aduc până am ajuns aici?
Mie nimic, dar dacă te descurci cu cafelele alea,
- te las să mă ajuţi la declaraţii. - S-a făcut.
Mă ocup eu de presă. Nu vrem să intre turiştii în panică.
- Deocamdată, e un accident. S-a înţeles? - Da, domnule.
- Puneţi osul la treabă! - Ce naiba face fraierul ăla?
- Rizzoli, îl iei tu de aici? - Da.
- Împingeţi-l în faţă! - Alo, alo!
E locul unei crime. N-aveţi voie să fiţi aici.
Încercam doar să dau la o parte din drum
artileria asta.
Ofiţer comandant Ezekiel Parker din brigada 16.
Eu sunt Martha Washington. Arată-mi permisul de conducere.
Sigur. Imediat.
Dwayne Cravitz? Nu mă mir că ţi-ai ales pseudonimul "Parker".
Mă bucur mult să vă cunosc. Sunt dr. Maura Isles.
Dl. profesor Cravitz este o autoritate incontestabilă a colonialismului.
- Sunt o admiratoare. - Eşti admiratoare a colonialismului?
Bineînţeles că nu. Este şi şef la catedra de istorie americană
în cadrul Universităţii Cambridge.
Bună doctoriţă, vorbele dumitale mă măgulesc.
- Îmi place accentul tău prefăcut. - De fapt, e autentic.
Coloniştii americani vorbeau mai multe dialecte de engleză,
de la cele regionale: scoţian,
- irlandez, velş... - Unde e cafeaua?
Am ceva mai bun. Det. Rizzoli, ea este Maggie McGee.
Cel prăbuşit acolo era iubitul ei.
Ştiu că ţi-e greu, dar trebuie să-ţi punem câteva întrebări.
Faceţi mişto?
Vreau ca ciudaţii ăia cu războiul lor să plătească pentru ce au făcut.
Iubitul tău a avut ceva probleme
- cu ceilalţi tipi din reconstituire? - Cred şi eu.
Era cineva anume care să-l fi vrut mort?
Da, toţi. Îi spuneau că-i "pe lângă".
"Pe lângă realitatea istorică".
Numai fiindcă uniforma lui era din bumbac amestecat cu sintetic.
Nici măcar nasturii nu erau din epoca aia.
- Îţi vine să crezi? - Nasturii?!
Când ziceam că am auzit toate motivele posibile...
Rană prin penetrare la suprafaţa articulaţiei capului femural.
- A avut hemoragie masivă. - Doamnă doctor, eu...
mă gândeam...
- Te simţi bine? - Da. Un prieten are nişte dureri în piept.
- De abia ţi-ai făcut un examen general. - De unde ştiai că e vorba de mine?
Doctorul a zis că sunt în regulă. Atunci de ce respir greu?
Mănânc mai sănătos, fac sport, dar mă simt rău.
Ai ameţeli?
- Puţin. - Vreau să te vadă un cardiolog.
Salut.
Cei de la balistică au verificat armele tipilor de la reconstituire. Sunt false.
Nimeni nu a folosit muniţie adevărată, cel puţin nu în muschete.
Un proiectil a străpuns artera iliacă.
Are cămaşă de cupru...
... şi nu e din 1776.
- Cred că e o armă de calibrul 22. - Parcă-i o substanţă granulată la exterior.
De la transfer. Glonţul ăla a ricoşat.
Deci trăgătorul nu-l viza pe Gabe.
Atunci, dacă era victimă colaterală, pe cine voia trăgătorul să omoare?
- Deci, căutăm un lunetist. - Mă întreb de ce a tras o singură dată.
De ce a tras o singură dată, dacă nu Gabe era ţinta?
Erau 48 de participanţi la reconstituire, 24 de "patrioţi", 24 de "englezi", laolaltă.
Toţi sunt în regulă. Niciunul n-are cazier.
N-am găsit şi alte gloanţe la locul crimei?
Doar cel scos de dr. Isles din cadavru.
Din nou, dacă trăgătorul a ratat ţinta,
- de ce n-a tras din nou? - Ar fi putut.
Zgomotul aşa-zisei bătălii ar fi acoperit sunetul armei.
- Ce naiba mănânci? - Fasole iute cu dovlecei.
Să nu te urci cu el în maşină.
- De când ai devenit vegetarian? - Ce să devin?
Adică... obiceiul de a elimina produsele animale din alimentaţie.
Să renunţ la hamburgeri? E ca şi când aş renunţa la barca mea.
Cum poţi să iubeşti animalele, dar să le mănânci carnea?
Sunt un tip complicat.
- Ce-ai găsit? - Am identificat substanţa de pe glonţ.
E oxid de fier.
- Oţel. Uită-te la urmă. - Nu pot confirma fără nişte teste în plus.
Gata, băieţi, avem confirmarea. Glonţul care l-a ucis pe Gabe a ricoşat din tun.
- Dacă aflăm cine stătea lângă tun... - Ştim pe cine viza trăgătorul.
- Laserul ne va arăta de unde venea glonţul. - Haide.
Ceva super ofertă la pantofi?
Introduc datele iniţiale pentru a extrapola orientarea glonţului înainte de impact.
Super. Vezi laserul ăla? Face acelaşi lucru.
- Sunt foarte bună la trigonometrie. - Ce uşurare...
După ce introduc tipul de glonţ
şi densitatea aproximativă a tunului,
rezultă că trăgătorul stătea la 243,84 cm deasupra pământului.
Adică acolo?
Scuzaţi-mă.
Aşa. Mă ridică cineva?
- Bine. - Maura, nu!
Frost!
Pot să-i aduc pe băieţii de la criminalistică.
Eram cea mai bună la căţărat în copaci când aveam 6 ani şi eram la internat.
- Det. Frost, îmi dai te rog trusa? - Poftim.
- Arăţi ridicol. - Adun probe legale.
Daţi-mi ridicolul sau daţi-mi moartea!
Glumele ar trebui să fie amuzante. Ţii minte, Thomas Paine?
- E din Patrick Henry. - Am găsit ceva.
- Dă-mi chipiul, Frankie. - Nu vreţi o pungă pentru probe?
Nu. Dă-mi chipiul.
Haide...
- Bună, Starsky. - Starsky?!
Căutăm un lunetist care ucide oameni în parcuri.
Vrei să te grăbeşti puţin, sergent Doolitle?
Hai, Jane. Starsky merită o şansă.
- Am găsit ceva! - Ce, o veveriţă rănită?
Nişte piele sfâşiată, prinsă în scorbură. Şi mai e ceva.
Stai aşa.
O substanţă vâscoasă, uleioasă, maronie.
Ulei pentru întreţinerea armelor.
Se foloseşte pentru a conserva armele.
E o poziţie bună să împuşti pe cineva.
- Dar de ce a tras o singură dată? - Nu a tras doar o dată.
Am găsit un al doilea cartuş.
E îndoit. De-asta n-a mai tras. I s-a blocat arma.
Cine stătea lângă tun?
Dle profesor, vreau să ştiu cine era poziţionat în apropierea tunului.
Regimentul nostru a efectuat nişte demonstraţii tactice improvizate.
Pentru ca spectatorilor să li se pară reale.
Adică nu ştiţi.
Războiul e un iad, det. Rizzoli.
- Un haos în formă pură, nealterată. - Mersi de pont.
Au existat ceva probleme între membrii dvs?
Oamenii mei sunt interesaţi de libertate, nu de vreunul din ei.
Enoch Bird e fermier. Josiah Hall, cizmar.
Iar Archibald Chestnut e fierar.
Archibald era un gunoier pe nume Gabe Buckner
şi acum e mort, de-asta suntem noi aici.
Nicole, poţi pune tava pe birou.
Zahărul era un produs de lux în 1774.
Ia gândeşte-te cât ar fi costat îndulcitorul.
- Mie nu, mulţumesc. - Vă rog.
Face parte din educaţia lui Nicole ca doctorandă.
Sunt asistenta universitară a profesorului Cravitz.
- Vă rog, permiteţi-mi să vă servesc. - Femeile erau sclave în perioada colonială.
Mulţumesc.
Spălătorese, infirmiere, cusătorese sau sclave în gospodărie.
Aveau de unde alege şi toate meseriile erau foarte amuzante.
Mi-am învăţat studenţii că, pentru a înţelege
pe deplin o cultură, trebuie s-o experimenteze întâi.
Eu aş vrea puţin. Mulţumesc.
Sunt sigură că există legi împotriva sclaviei.
Mulţumesc. Asta a fost tot.
Părinţii ei oare ştiu că au cheltuit 50.000 $
pentru ca fiica lor să înveţe să servească ceaiul?
57.600 $.
E o onoare, Jane. Numai studenţilor eminenţi li se oferă postul de asistent universitar.
Păcat de banii lor şi de inteligenţa ei.
Alo?
Ce?!
Nu!
Da!
Bine.
Bine. Mersi.
Pa.
- Curierul ţi-a rătăcit pantofii? - Nu, era mama. Vine cu o zi mai devreme.
O aduce un prieten cu avionul.
Ale naibii avioane.
- Doamne, ce mă fac? - Mai întâi, termină cu asta.
Ciolanele de porc trebuie să stea două zile la marinat.
Şi mai suntem şi în mijlocul unui caz. Ce mă fac?!
- Vasoconstricţie. Hipocapnie. - Bine, adună-te!
- Haide. - Bine.
Îi poţi găsi un locşor în bucătărie, eventual să-i pui nişte muzică în surdină?
Sigur, domnule sergent.
Starsky?
Da, e pe mâini bune.
- Bună. - Îmi luam nişte cafea.
Cafeina măreşte tensiunea arterială.
- Stanley e prin zonă? - Nu. Şi-a luat o zi liberă.
- Poţi găti o cină compusă din trei feluri? - Din unsprezece.
Unsprezece?!
Aperitive, supă, peşte...
Sandvişuri, unt de arahide şi plăcintă.
Eventual tort, şerbet...
Sigur că da, Maura. Îl chemăm imediat pe Stanley.
Bine.
Bucătarul Renault de la Maison de la Mer.
El ne va ajuta. Spune-i că-i pentru mine.
- Bine. - Pa!
Salut, Frankie. Ţi-am adus chipiul.
Mersi.
Tocmai am vorbit la telefon cu un reporter
care intră în direct cu povestea cu lunetistul.
Fir-ar!
Fiecare tembel din oraş se va apuca să sune să ne dea ponturi.
Mda. Va fi o noapte lungă.
Mai bine să-i anunţ pe băieţii de sus.
Fir-ar, trebuia să fiu la Maura. Auzi, vrei să exersezi puţin munca de detectiv?
- Vrei pizza sau un sandviş mare? - Vreau să răspunzi la telefon în locul meu.
Sigur, fără probleme. Mă ocup eu.
Da? Mersi mult. Îţi rămân datoare.
- Noapte bună, băieţi! - Noapte bună.
Poliţia Boston, Omuciderile. Korsak la telefon.
Mama e faimoasă pentru cinele ei.
- Aşchia nu sare departe de trunchi... - Nu m-aş putea compara cu ea.
Ea ar observa imediat orice.
Nu-ţi mai face griji! Eşti fiica perfectă.
- Iar tu ai întârziat. - Eu nu-s perfectă, fir-ar.
- Plăcinte. - Ce faci?
Deja avem desert.
În plus, plăcintele nu-s sofisticate.
Nici noi. Ţi le-am adus ţie.
- Mie mi le-ai adus? - Da.
Eşti fiica perfectă.
Bine.
Bine. Du-te.
Nu-ţi face griji.
Arăţi splendid.
- Bună, mamă. - Bună, draga mea.
- Arăţi bine. - Mulţumesc.
Şoricioaică de la ţară, uite o şoricioaică de oraş.
Doamne, e splendidă.
- Stai dreaptă, Jane. - M-am murdărit cu unsoare pe cămaşă.
- Bună! - Bună!
Luna viitoare voi susţine o prelegere în Stockholm, Suedia,
despre obiectivarea modelului feminin în modernismul postbelic.
- Mi se pare fascinant. - Ce ştii tu despre modernism postbelic?
Ştiu eu multe despre obiectivarea modelelor feminine.
- Bravo. - Nu ţine coatele pe masă.
Poftim? Credeam că-s perfectă.
Ţi-am spus că mă întâlnesc cu tatăl tău în Zagreb,
pentru pregătirea festivalului impresionist german?
Ce bine că v-aţi găsit timp în agenda dvs atât de încărcată
să ajungeţi în Boston să vă vizitaţi fiica.
De fapt, am venit pentru inaugurarea unei galerii.
- Unde puneţi galeria? - Poftim?
Îţi aminteşti când ţi-am spus despre galeria de artă modernă a mamei?
Hai să mâncăm desertul. Am făcut pere Belle Helene, preferatele tale.
Încearcă nişte plăcinte. Sunt preferatele mamei.
Mă scuzaţi, sunt foarte obosită.
- Îşi cere scuze. - E obosită, am înţeles.
- Nu ştiam că înţelegi franceza. - Înţeleg limbajul trupului.
- Mă bucur că v-am cunoscut. - Şi noi.
Am crezut că rămâi. Ţi-am pregătit casa de oaspeţi.
Draga mea, nu ţi-am spus că mi s-a făcut rezervare la Ritz?
M-am cazat deja.
- Sigur. - Dar ne vedem mâine seară,
la o cină festivă de bun venit. Tu îmi vei fi pereche.
- Sună bine. - Vă rog să veniţi la inaugurare.
O să sun la galerie să vă treacă pe listă.
Pe listă? Da, sigur.
Bună seara.
Mamă!
E aşa de...
... pusă la punct.
E greu s-o cunoşti.
Cred că mi-am făcut o idee.
Mamă, termină odată cu oalele şi farfuriile alea.
Se aude până-n Cincinnati.
Vezi, puteai să ai o astfel de mamă, băgăcioasă şi gălăgioasă.
Dar caldă şi interesată de tine.
- Iarba e mereu mai verde la alţii... - Aşa-i.
Când eram mică, visam că eram adoptată.
- Zău? - Da.
Visam că mama era elegantă, strălucitoare şi educată.
Mereu m-am gândit cum o fi să ai o mamă
care să-ţi taie coaja de la sandvişuri.
Plicticos.
Rizzoli.
Unde?
Vin imediat.
Haide. Lunetistul a tras din nou.
Doamne!
La fel ca la Războiul de Independenţă, calibrul 22.
- Dacă-i acelaşi trăgător, ce caută aici? - Nu ştiu, dar mai avem un mort.
N-a fost împuşcat. A făcut atac de cord.
Tot crimă e. O să fac tot ce pot să-l prindem.
Cum poţi prinde un lunetist care a dispărut?
- Nu ştiu. - Te simţi bine?
Da, am ceva arsuri.
După cum vă închipuiţi, Zilele Libertăţii şi-au pierdut din savoare
din această cauză, iar oficialităţile afirmă că teama de Lunetistul din Boston
este cea care îi face pe oameni să stea în case. Întrebarea e unde va lovi din nou?
"Lunetistul din Boston". Mă laşi?!
Cred că ar trebui să-i spună "lunetistul care nu poate trage drept".
- Pricepi? Pentru că ratează mereu. - Da. Bună glumă, Maura.
Serios?
Nu există niciun indiciu despre afecţiune cardiacă.
Stresul de la focul de armă a declanşat atacul de cord.
Minunat. Îl acuzăm pe lunetist de două crime: una prin ricoşeu şi alta de teamă.
Cine e tipul ăsta? Lunetiştii trag să ucidă.
El a ratat în ambele dăţi. Încearcă să trimită un mesaj? Ce face?
Mesajul e foarte clar: "Am nevoie de antrenament în poligon".
Tu fă-ţi treaba ca s-o pot face şi eu pe a mea.
Da. Desigur, detective.
Maura, îmi pare rău.
Nu e vina ta.
E vorba de mama ta?
E greu s-o am aici şi să n-o văd.
Când eram mică, voiam tot timpul să fiu cu ea.
Eu voiam să fiu pe Marte... singură.
"Jane, ţi-ai făcut temele? Jane, ţi-ai făcut curat în cameră?"
"Jane, Jane..." Trăieşte pentru a persevera!
Femeia a fost o mamă supra protectoare înainte de a se inventa termenul.
Haide...
Hai să te pregăteşti pentru cina fiţoasă cu mama ta cea plimbăreaţă.
Am primit rezultatul de la balistică.
S-a folosit aceeaşi muniţie la ambele trageri.
Fiţi atente... gloanţele au cel puţin 30 ani.
Explică de ce s-a blocat arma.
Muniţia e prea veche pentru a afla de unde a fost cumpărată,
dar uitaţi-vă pe raportul de la balistică.
Carabină Armalite AR-7. Şi destul de veche.
Da. Aviaţia le-a dat piloţilor între 1959 şi 1973.
- E compactă, trei piese... - Uşor de introdus
în reconstituirea războiului fără să observe nimeni.
Nu sunt prea multe şanse, dar verifică dosarele militare.
- S-a făcut. - Bine.
- Alo? - Bună, mamă.
Care-i treaba?
Sigur.
- Calmează-te. - Desigur.
- Vin imediat. - Pa.
- Mama are o urgenţă cu o pasăre. - A mea schimbă planurile pentru cină.
Hai să ajutăm.
Am fost să văd ce face Starsky
după agitaţia de la prânz.
Te-ai ocupat de un papagal bolnav în preajma hranei?
Sigur că nu!
L-am pus lângă un sac de cartofi în cămară.
Trebuie să-l ajutaţi. Sergentul Korsak n-o să mă ierte niciodată
dacă i se întâmplă ceva.
Poţi să-mi aduci un bol cu apă caldă şi nişte prosoape?
Bine.
- Îl poţi salva? - Nu.
N-am vrut să-l vadă mama ta cum moare.
- Pare gripă aviară. - Gripă aviară?! Ce mama dracului?!
O poţi lua doar dacă ingerezi fecalele.
- Sau prin gură la gură. - Opreşte-te.
A venit Korsak.
- Ai rezolvat cazul? - Posibil.
Grupul de reconstituire îi va face lui Gabe gunoierul
- ... un priveghi ca în sec. al XVIII-lea. - Grozav. Ar trebui să mergem.
Te ajung din urmă. Vreau să verific ceva.
În... bucătărie?
În regulă, pe Starsky.
E frig acolo şi Frost nu-l place. El simte.
Păi... e un moment nepotrivit.
Mama îi face baie.
Priveghiul, ar trebui să mergem.
Trebuie să purtăm costume de epocă, altfel nu ne lasă înăuntru.
Am cunoştinţe la societatea istorică.
Nu, nu poţi merge. Cinezi cu mama ta.
Ba nu cinezi.
A sunat să anuleze, nu-i aşa?
Nu e vina ei.
Cina era o chestie intimă, fără invitaţi.
Tu nu eşti invitat. Eşti fiica ei.
Vino cu noi.
Ar fi minunat să avem... contactele tale de la societatea istorică.
Da.
Da. Ne mai vedem.
Unde e Starsky?
E mort? Şi l-ai pus în...
- Unde e mama? - I-am spus că voi avea grijă de el.
- Ai minţit. - Nu. Dar n-am spus...
că "voi avea grijă" de aranjamentele funerare.
Nu pot să cred că m-ai convins să port aşa ceva.
Nu cred c-a mai fost spălată din 1776.
Nu eşti obişnuită cu stofa aspră. Ţi-am spus să porţi poloneza de mătase.
Cu balenele corsetului intrându-mi în sâni ar fi fost mult mai confortabil.
Peruca e cam iritantă, dar ne potrivim foarte bine.
Da. Perfect.
Aţi venit la timp.
Suntem pe cale să începem elogiile.
Iubita victimei e aici.
Să ridicăm cănile...
în memoria unui mare şi nobil...
Gunoier.
... spirit.
E ca şi cum am păşi înapoi în timp.
- Maura... - Berea secolului 18 e nasoală.
Ai făcut o glumă!
Fântâna de purpură a izvorât.
Şi fiecare om se-ncinge pentru luptă,
dar teamă nu vă fie, căci Dumnezeu de partea noastră este.
Armă!
Du-te, du-te!
- Nimic. La tine? - Nu.
Pe cine ţintea?
Cred că avem un martor.
Ai văzut ceva?
Da. Totul.
Am ieşit să fumez şi dintr-o dată,
împuşcăturile...
Focurile de armă.
Ridic privirea şi văd maşina demarând.
- Deci ai văzut maşina. - Da, am văzut-o bine.
- Era albă. - Cea mai întâlnită culoare. Minunat.
Scot înregistrarea şi o compar cu celelalte scene ale infracţiunilor.
Adu pe toată lumea să ajute.
Atenţie la toate maşinile albe din zona împuşcăturilor.
Mulţumesc.
A început prin împuşcarea unui grup de reconstituire la Olmsted Park.
Apoi pândeşte cumpărători pe strada Newburry... cam la întâmplare.
Apoi încearcă să lovească pe cineva la priveghi... nu la întâmplare.
Dar cele trei împuşcături nu au logică.
Şi dacă împuşcătura de pe Newburry a fost ca să ne îndepărteze de reconstituire?
Ca să se întoarcă să termine treaba la barul irlandez?
La asta mă gândeam.
Mă mai gândesc şi că ar trebui să-l găsim înainte să lovească din nou.
Cred că avem noroc.
Un Chevrolet alb care era în vecinătatea Olmsted Park
în timpul reconstituirii Războiului de Independenţă.
Aceeaşi maşină era şi în preajma barului irlandez.
Bravo.
Maşina este înregistrată pe numele Kathleen Dunn din Dorchester.
Are cazier. Fraudă cu mărci de produse alimentare.
Nu prea pare criminală. Hai să vorbim cu ea.
- O căutăm pe Kathleen Dunn. - E înăuntru.
- Cine sunteţi? - Omucideri Boston, doamnă.
Benjamin, treci în casă imediat!
Kathleen! Mişcă-ţi fundul încoace!
Omucideri?
Pe Sfânta Fecioară şi toţi sfinţii, ce dracu' a mai făcut de data asta?
Vrem doar să vorbim cu ea.
- E maşina ta? - De ce?
- Control de rutină. Asta-i tot. - Nu ştiu. Poate e, poate nu-i.
Întotdeauna eşti cu gura mare. Răspunde dracului.
- De ce nu-ţi vezi de treaba ta, mamă? - De ce nu taci?
Luaţi-o de pe capul meu.
- Şi eu care credeam că mama e dură. - Las-o baltă.
N-ai nicio relaţie cu mine şi eu nu vă spun nimic. Aţi venit la plesneală.
Suntem politicoşi, dră Dunn. Ştim că maşina e pe numele tău.
Putem şi vom face rost de mandat.
Dacă aveaţi destul pentru un mandat, mi l-aţi fi dat deja.
Crezi că ştie cum funcţionează sistemul?
Kathleen e isteaţă foc.
Ştie că n-avem motive întemeiate şi nu ne apropiem de ea.
Loveşte în acelaşi grup de două ori, apoi înscenează o împuşcătură la întâmplare.
Ori vrea pe cineva din acel grup...
Ori e o ţăcănită căreia îi place să ne vadă învârtindu-ne.
Mama ta e o adevărată Florence Nightingale, Jane.
A făcut un miracol. Starsky n-a arătat niciodată mai bine.
- Starsky e mai bine? - Pari surprinsă.
Eu? Nu.
Da, are darul vindecării.
Ce mâncăm? Ce-i asta, polistiren extrudat?
Conţinut scăzut de carbohidraţi, fără gluten, bogat în fibre.
Nu, mulţumesc. De ce suntem aşa elegante?
Merg la inaugurarea galeriei mamei.
O să te pună pe listă?
Putem intra.
Care "noi"?
De când mănânci astea?
De câteva săptămâni.
Face parte din noul meu regim alimentar.
Nu e atac de cord, sergent.
- Ce? - Ce?
Sunt gaze.
Dat fiind conţinutul de fibre, îmi imaginez că sunt destule.
Suficiente să ţină în aer Hindenburgul.
Hidrogenul a fost acuzat pe nedrept pentru asta.
Gazele umane sunt un amestec de hidrogen, dioxid de carbon, metan.
Cei mai mulţi oameni produc aproximativ o jumătate de litru pe zi.
Cam câte vânturi produce Korsak?
Probabil de două ori acea cantitate.
Şi v-ar plăcea mai mult să am un atac de cord?
Nu mai mânca biscuiţi şi fasole şi vei fi sănătos.
Speram să vii cu mine la galerie.
Doamne, Maura, speram să pot,
dar... nu.
Adoră arta modernă.
Ştii ceva, Jane? Ne ocupăm noi de caz.
- Du-te. - Da, du-te.
Ştim cât îţi plac ideile noi,
culorile tari şi cuburi şi altele.
Mă bucur atât de mult că ţi-ai deschis orizontul.
- Da... - Mergeţi şi distraţi-vă.
Mulţumesc, băieţi.
Cum a reuşit Starsky acea însănătoşire miraculoasă?
Din fericire, magazinul de animale are papagali.
Îmi pare rău. Este o reuniune privată.
Ea e dr. Maura Isles. Este fiica artistei.
Da.
Chiar aşa?
Nu s-a deranjat să te pună pe listă?
- A fost ocupată. A zis c-o să încerce. - Nu te văd.
Acum mă vezi? Detectiv Jane Rizzoli.
Bine. Mergeţi.
Agăţatul sticlelor cu apă este artă?
E o reprezentare convenţională a dezmembrării
succesiunii hrănirii noastre ca simbol al noii civilizaţii.
Şi eu puteam s-o fac.
Da, dar n-ar fi fost artă.
Bună, dragă. Ai reuşit.
Scuze că am forţat nota. Fiica dvs. nu era pe listă.
Îmi pare rău.
Mamă, e splendid.
E atât spiritual cât şi plin de patos.
Nu-i aşa?
Da, este.
Mă bucur să te revăd, Jane.
Şi eu.
Maura, ne aduci ceva de băut, te rog?
Aş vrea s-o cunosc mai bine pe mama ta.
Sigur.
Scuză-mă.
Drăguţ din partea ta că ai venit.
Mulţumesc.
Ador sticlele astea agăţate.
Mă fac să mă simt foarte vinovată
şi nu voi mai cumpăra niciodată apă.
Înţeleg de ce te place Maura.
Eşti directă. Ceva nou.
Sunt protectoare. Maura este cea mai bună prietenă a mea.
Simt că ai vrea să-mi spui ceva.
Da. Aşa este.
- Nu-mi place să-mi văd prietena suferind. - Crezi eu o fac să sufere?
Nu staţi cu ea, anulaţi cina,
"uitaţi" s-o puneţi pe lista expoziţiei? Da, cred că astea o dor.
E medic legist şef. Are propria viaţă.
Amândouă lucraţi la un caz important. E în toate buletinele de ştiri.
Nu vreau să-i stau în drum.
Ştie cât de mândră sunt de ea, cât de mult o iubesc.
Nu se simte în comportamentul dvs.
Mi se pare că eraţi prea ocupată pe când ea creştea,
iar acum daţi vina pe ea că e prea ocupată.
Niciodată... nu m-am priceput la asta.
- La ce? - Să fiu mamă.
Mă simt de parcă... am pierdut atât de mult.
De ce nu-i spuneţi?
Îmi pare rău că vă întrerup,
dar patronii noştri aşteaptă discursul dvs.
Te rog să mă scuzi.
Korsak. Ce-ai aflat?
Am găsit o legătură între grupul de reconstituire şi Kathleen Dunn.
- A fost asistenta lui Kravitz la BCU. - Kathleen a fost la BCU?
Da. Toată facultatea.
A renunţat în primul an, la o lună după ce a depus plângere pentru viol.
- Avem ceva? - Aşa se pare.
Poliţia campusului a făcut teste pentru viol, dar n-au fost analizate.
- A spus cine e violatorul? - Da. Kravitz.
Bine. Mersi. Vin imediat.
- Jane, ce este? - Se pare că acum 18 ani,
suspecta noastră pretindea că a fost violată de unul din restauratorii războiului.
- Care din ei? - Profesorul Kravitz.
Sunt rahaturi.
Aţi face bine să nu-mi fi întors casa cu fundul în sus.
Nu ţi-a întors nimeni casa cu fundul în sus.
Dar am găsit astea.
Şefă de promoţie. Bursă completă la BCU. Totul ţi-a mers bine.
- Până ai devenit asistenta prof. Kravitz. - N-am făcut nimic.
L-ai acuzat de viol pe profesor, dar n-ai dus procesul mai departe.
A fost cu mult timp în urmă.
Avem dosarul militar din 1967 al tatălui tău vitreg.
I s-a dat o puşcă Armalite AR-7.
Gloanţe de calibrul 22, la fel ca la împuşcăturile noastre.
De ce, Kathleen?
De ce să-l ucizi pe Kravitz după 18 ani?
Nu spun că n-o merita.
De ce încercai acum să-l ucizi pe cel care te-a violat?
Ţi-e teamă pentru casă?
Îţi garantez că-ţi vom face viaţa...
Am vrut să schimb trecutul...
Dar nu se poate.
Acel om mi-a distrus viaţa.
Jane! Am primit rezultatul ADN de la pielea găsită în copac.
Kathleen Dunn a făcut o mărturisire completă.
- Dar ADN-ul era al unui bărbat. - Eşti sigură?
Da.
Mi-a spus instinctul că e prea uşor.
Nimeni nu mărturiseşte aşa uşor decât dacă acoperă pe cineva.
Nu e fratele tău, Kathleen.
- Ba da. - Ben e fiul tău.
S-a născut la nouă luni după ce ai raportat că ai fost violată de profesorul tău.
Ben nu ştie adevărul.
- Nu-l va şti niciodată. - Ştie, Kathleen.
Ştie că eşti mama lui şi că Dwayne Kravitz e tatăl lui
şi de aceea a încercat să-l ucidă la reconstituirea Războiului de Independenţă.
E isteţ. A încercat să ne păcălească cu strada Newburry.
Până ar fi încercat din nou. Şi atunci a tras în Kravitz la barul irlandez.
Nu. Ben are alibi.
Prietenii lui dădeau o petrecere. Pot să dovedesc.
Ţi-ai dat seama ce face Ben şi te-ai asigurat că are alibi.
Pentru că ştiai că nu se va opri până nu-şi va ucide tatăl.
Şi de aceea aveai de gând s-o faci în locul lui.
Tu ai fost la barul irlandez, nu-i aşa?
Da.
Da, eu am fost. Numai eu am fost.
Unde este? Unde-i Ben?
E numai vina mea. Nu trebuia să-i fi spus.
Dar mă tot întreba despre tatăl lui
şi am crezut că e destul de mare să afle adevărul.
Cum îi spui unui copil că tatăl lui e violator?
Vă rog.
N-a fost el.
N-a tras el.
Eu am făcut-o.
Îşi construieşte o viaţă mai bună. Merge la facultate.
Unde e, Kathleen?
A plecat. L-am dus azi dimineaţă la aeroport.
Pe ce pariem că Ben nu s-a urcat în avion?
Salutări, cinstiţi cetăţeni
şi bine aţi venit la întrunirea lunară.
După cum ştiţi, coloniştii erau supăraţi
pentru înscrisurile legale,
despre care susţineau că încălcau drepturile naturale
descrise de John Locke în timpul iluminismului.
Ai vreo întrebare, tinere?
Da. Ce spui de drepturile mamei mele?
A fost studenta ta... şi ai violat-o!
Ben?
Las-o jos.
Gândeşte-te la mama ta. N-a suferit destul?
- Pleacă de lângă mine! - Aşteaptă puţin.
Ascultă-mă. Pot să te ajut.
Pot să spun procurorului că a fost accident. N-ai vrut să răneşti acei oameni.
- Nu va conta, - Ba da.
Va conta, Ben. Adevărul va ieşi la suprafaţă.
Lasă-l pe acest om să trăiască tot restul vieţii lui cu ce-a făcut.
Nu! Nu! Vă rog!
Lăsaţi-mă să-l împuşc!
Nu înţelegeţi ce i-a făcut mamei.
Gata, Ben.
Nu... nu...
N-o să credeţi ce sănătos este Starsky.
N-ai văzut că avea mai multe pene turcoaz după însănătoşire?
- Ce s-a întâmplat? - Gaz... dureri.
Serios?
A venit mama.
- Credeam că e la Paris. - A uitat să-şi ia la revedere.
- Pot sta cu voi? - Mamă!
- Ce surpriză încântătoare. - Bună, dragă.
N-am putut să plec fără să te mai văd o dată.
- Ia loc. - Uite-aşa...
Nu-ţi face griji. Nu sunt atât de exagerată.
Poftiţi.
Ciudat. Mă întreb de unde o are Maura. Vă plac hamburgerii unsuroşi?
Mi-ar plăcea un hamburger. Au trecut ani.
Bun. Localul face unii atât de buni după ce a fost închis de D.S.P.
- Departamentul de Sănătate Publică? - Mamă, e o glumă.
Îi place să glumească.
Milkshake.
N-am băut unul de secole.
Doamne, le ador.
- Serios? N-am ştiut. - Nu?
- Aş vrea şi eu unul. Fragi. - De când îţi place ţie ăsta?
- De acum. - Bine. Eu vreau bere.
Milkshake de bere?
Da, da.
Milkshake de bere.
Astea bea prostimea din Boston.
Glumeşte. Glumeşte.
E altă glumă.
Se vede bine asemănarea de familie.
Şi eu văd asemănarea de familie.
Da?
Semănaţi atât de mult.
- Ce este? - Ce este?
- Nimic. - Nimic.
Vreţi o alună? Sunt foarte bune.
- Mulţumesc. - Chem pe cineva să vi le decojească.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber