Mulţumesc pentru cină, tată.
Cu plăcere.
Ia astea, sunt singur acasă.
Nu, Emma nu mănâncă. Ţine dieta aia fără gluten.
RIZZOLI ŞI ISLES Sezonul 2 Episodul 8
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber
Ian? Doamne sfinte!
Bună!
- Dacă eram cu cineva? - Eşti?
- Nu. - Atunci avem noroc.
- Unde ai fost? - Acum sunt aici.
Jane.
Bună. Ce avem?
Tată şi fiu. Fiul e în drum spre spital.
Ăsta-i tatăl. Se pare că e un jaf sfârşit prost.
- Şchiopătezi? - Poftim? Nu...
I-a identificat chelnerul. Mortul e Evan Dunbar, fiul e Chris.
- Au luat cina şi au plecat împreună. - Ai vorbit cu fiul?
Nu, era inconştient când l-au luat cu targa. Hoţul l-a pocnit în cap cu pistolul.
Directorul spune că tatăl era clientul casei, mereu avea bani gheaţă.
- Avea mulţi bani când a plătit. - Asta l-a transformat într-o ţintă.
Strada asta e cartierul general al drogaţilor, seara. Unde-i Maura?
Nu poţi face asta fără cea mai bună prietenă?
Nu, dacă e legistul şef.
Ai scos glonţul din rana de la cap?
L-au recuperat criminaliştii. E în drum spre balistică. Părea de calibrul 38.
- Dispecera a sunat-o deja pe dr. Isles. - Nu ştiu, eu îmi sun un informator.
Ştie foarte bine cartierul ăsta.
Salut, Vanilla. Aici!
Afurisitul ăsta...
- Alo, până aici! - E în regulă, Sam, e de-al nostru.
- Hai, Rondo. - Ai grijă la cap, şefu'.
- Vino pe aici. - Vin pe oriunde-mi spui, Vanilla.
- Arăţi bine azi. - Haide...
- Îmi place să mă ţii strâns. - Termină. Nu-i o întâlnire.
- Am nevoie de o informaţie. - Am multe informaţii
- şi ştiu să mă comport cu o doamnă. - Taci din gură, bine?
Uite. Am nevoie să-mi fii ochii şi urechile pe stradă.
Vreau să cauţi un drogat care brusc e plin de bani sau se laudă cu o crimă.
- N-aud mare lucru de 20 $. - Poftim.
Cred că aud mai bine.
- Salut! Unde-ai fost? - În pat.
- Te simţi bine? - Da, de ce?
Ai doi pantofi diferiţi. Sigur nu te simţi bine.
M-am îmbrăcat pe întuneric. Dar tu? Şchiopătezi.
- Nu. - Ba da. Ştii de ce?
Fiindcă ţi-ai cumpărat ghetele cu jumătate de număr mai mici.
- Nu. - Şi mergi apăsat.
Nu merg apăsat.
Fiul şi-a recăpătat cunoştinţa la spital.
Super. Să mergem.
Tipul a apărut din senin. M-a lovit cu pistolul în faţă şi...
am leşinat.
I-au pus 22 de copci să-i închidă gaura din cap.
Are o contuzie, şi-a rupt coastele şi degetele.
- Socrul meu... - Îţi aminteşti ceva despre agresor?
Rasă? Înălţime? Accent, tatuaj, ceva?
Nu, s-a întâmplat atât de repede...
Nici nu l-am văzut. Când mi-am revenit, tata era mort.
- Cei de pe ambulanţă mi-au spus. - Condoleanţe.
Dacă îţi mai aminteşti ceva, te rog să ne suni.
Mulţumesc.
Îl veţi prinde pe omul care l-a omorât pe bunicul?
Vom face tot ce putem.
Nu, încă nu-s gata.
E splendid.
Ţi l-am cumpărat dintr-un bazar din Sahel.
- Nu... - Ba da.
De ce nu-mi spui niciodată când vii?
Fiindcă nu ştiu niciodată dacă vin.
E mama lui Jane.
- Să mă ascund? - Nu.
Spune doar că suntem colegi. Nu vreau să fiu nevoită să-i explic.
- Sunt greu de explicat. - Bună dimineaţa.
- Scuze, nu ştiam că... - Nu, nu, e-n regulă.
Dr. Faulkner tocmai... a venit să bea un ceai.
Spune-mi Ian, te rog. Făceam nişte ceai negru.
- Vrei şi tu? - Mulţumesc.
Munceşti de dimineaţă, dr. Isles.
- Discutăm despre un caz. - Serios? Ce caz?
Ştii, Angela se pregăteşte
să obţină autorizaţia de organizator.
- Nu-i minunat? - Impresionant...
În domeniul meu, nu poţi evolua fără o pregătire continuă.
- În ce domeniu? - Conduc bufetul poliţiei.
- E dezorganizat? - Da. Cămara e un dezastru.
- Nu se admite aşa ceva. - Nu.
Îmi voi obţine autorizaţia în curând, deci, dacă eşti genul "dezordonat, ocupat"...
Ca dr. Isles, aici de faţă?
Da! Începem?
"Eşti gata să înfrângi dezordinea?"
Păi, cred că bifez la "da".
- Termină. - Nu-mi pasă ce ai de spus.
Le-am spus! Eu i-am chemat!
Spune-i. Eu am sunat.
Spunea că e cu un detectiv "Vanilla".
Nu-mi dau seama de ce nu l-aţi crezut pe cuvânt.
E-n regulă, e cu noi.
- Trebuie să fie şi el aici? - Trebuie.
Da.
Vorbeşte.
Am ascultat ce se vorbeşte pe străzi, aşa cum mi-ai spus
şi am aflat despre un drogat pe nume Viper, plin de bani.
- Viper trebuie să fie. - Viper a fost.
- Ce ştii despre el? - Supradoză.
Bine, aşteaptă aici.
- Calibrul 38. - Acelaşi ca la jaf.
Are sânge pe ţeavă. Probabil cum l-a lovit pe Chris Dunbar.
Ţin pariul.
Îi jefuieşte pe tată şi pe fiu, foloseşte banii să-şi ia droguri,
apoi moare de supradoză pe o masă din parc.
- La ce te gândeşti? - E cam ciudat, nu ţi se pare?
Da.
- Drogaţii nu iau nimic în văzul lumii. - Sunt ca şi gândacii, se ascund.
Ceva nu-i în regulă.
Ne simţim mai bine... Ai pantofi la fel.
Eram obosită aseară. Încă şchiopătezi.
- Cine-i? - Nu-i important.
Bine.
Ne putem hazarda să afirmăm că tipul ăsta a murit din cauza unei supradoze?
- Da. - Zău?
A luat o supradoză de heroină.
Asta-i din seringa lui. Are puritate de 80%.
80%? Asta-i marfă bună. Pură...
Cum de-a pus mâna pe aşa ceva?
- Am aici raportul tipărit. - Pot să-l văd?
Criminaliştii au spus că nu existau amprente pe seringă.
A murit înainte să apuce să le şteargă.
Aşa că i le-a şters altcineva.
- Nici măcar nu l-ai citit. - Nu-i mare lucru.
Eşti într-o dispoziţie ciudată.
- Nu. - Bine.
Bine, trebuie să discut cu informatorul meu. Vrei să bem o cafea mai târziu?
Nu, deja am băut ceai.
L-ai cunoscut pe masculul doctoriţei Isles?
- Poftim? - Ian.
Credeau că m-am născut ieri... A rămas la ea peste noapte.
Mamă, asta nu-i treaba ta... Ian a rămas peste noapte?
Da. Nu ţi-a spus?
Ba da.
Da.
Bine, mersi.
- N-au cappucino? - Nu.
Spune-mi despre Viper. De unde îşi procura droguri pure?
- Are gust mai bun cu lapte de cafea. - Fir-ar! Ia-ţi nişte lapte.
Acum, despre drogurile pure.
S-a dus zvonul pe stradă de vreo şase luni. Tare bună porc...marfa.
- De unde vine? - Nimeni nu ştie.
Bine... sună-mă dacă afli ceva.
- Te-am pus pe apelare rapidă, Vanilla. - Bine.
Balistica ne-a confirmat că arma găsită asupra drogatului mort
e cea cu care a fost ucis Evan Dunbar şi lovit Chris, fiul său.
Şi reziduurile de praf de puşcă? S-a confirmat că drogatul a tras?
Nu, din contră. Pe drogat erau prea puţine urme.
- Deci arma i-a fost plantată. - Aşa se pare.
Poate n-avem de-a face cu un simplu jaf. Poate e o altfel de lovitură.
Ce ştim despre afacerile victimei?
Are o firmă, Bostonia Shipping Logistics. Victima furniza servicii
de brokeraj vamal pentru micii întreprinzători.
- Fiul său, Chris, lucra pentru el. - Firma e curată?
Foarte. Verificată de Fisc, procuratură, brigada Antidrog.
Nimic. Absolut nimic ce ar da de bănuit.
- Fiul său, Chris, lucra pentru el? - Crezi că a pus pe cineva să-i spargă faţa?
Nu ştiu. Tatăl era patronul. Dacă murea el, fiul moştenea totul.
Deci, câteva lovituri peste faţă. Tatăl e văduv, Chris e copil unic.
Mai este o rudă. Victima avea un frate, Arthur.
E în puşcărie. Ce-a făcut?
Condamnat la 10 ani pentru trafic de cocaină.
Stai aşa. Ia uită-te aici.
Firma e curată, dar victima nu era. A fost inculpat împreună cu fratele său.
- Da, dar Evan n-a făcut închisoare. - Fiindcă procuratura i-a acordat imunitate
după ce-a depus mărturie împotriva fratelui său.
Fir-ar! Victima şi-a băgat fratele după gratii.
- Când iese Arthur? - A ieşit acum şase săptămâni.
Probabil e cam nervos după ce-a stat 10 ani la răcoare.
E un motiv bun pentru crimă. Să-l aducem aici.
Nu va fi uşor. S-a dat la fund.
N-are permis, n-are cont în bancă. Nu găsesc nimic.
Fii creativ. Trebuie să-l găsim.
E Maura. A aflat ceva despre victimă.
Evan Dunbar avea nişte reziduuri ciudate
pe bombeuri şi pe manşetele pantalonilor. Cianoacrilat pudră,
folosit aproape exclusiv în saloanele de manichiură.
Deci victima a vizitat un astfel de salon înainte de a fi ucisă.
Aşa se pare, deşi unghiile lui nu arată să fi văzut vreodată manichiura.
E Ian?
Să ne uităm la unghiile victimei.
Haide.
Da, Ian era. E un prieten vechi.
Nu şi-a tăiat niciodată cuticulele.
Aş spune că nu şi-a făcut niciodată manichiura.
Nu trebuie să-mi spui despre Ian. Nu-i treaba mea.
Nu-ţi spun.
- A trecut pe la mine azi-dimineaţă. - Am auzit că a trecut aseară...
Locuieşte în Africa.
E... mai complicat.
Bine.
Anunţă-mă dacă mai afli ceva,
în cazul în care nu e prea complicat.
Cine-s eu să te ajut cu viaţa ta amoroasă complicată?
- Jane... - La revedere.
Distracţie plăcută cu citirea mesajelor amoroase în particular.
Nu, Jane, stai. Aşteaptă. Nu-i nimic.
Nimic. Uită-te.
"Ahune eetepeeah wesete aberene".
Înseamnă "Ghici ce-am fi făcut acum dacă eram în Etiopia".
Nu pare prea complicat.
L-am ucis pe Korsak cu bisturiul tău. Ţi-am contaminat probele ADN.
Mi-am băgat nasul în dulapul tău şi ţi-am pus pantofii în cutii diferite.
- Poftim?! - Nu contează.
Ce? Nu, Jane, aşteaptă.
Stai. Îmi pare rău. Măcar lasă-mă să mă uit la piciorul tău.
Nu, nu cred că mai suntem atât de apropiate pentru a face asta.
Te rog? Îmi pare rău... bine?
Uite...
Ţie-ţi pare rău şi pe mine mă omoară degetul.
Bine. Nu-l atinge!
Maura!
Bun, ai o onicomicoză acută.
Să-mi revizuiesc testamentul?
Unghie încarnată. Îţi trebuie o mică operaţie.
- Bine, fă-o tu. - Eu?! Eu nu fac operaţii.
Nu-i transplant de rinichi, Maura! Fă-o!
- Nici nu întreb... - Ce-i?
- Chris Dunbar s-a externat din spital. - Cum? Ieri era în stare critică.
Vă vine să credeţi că firma de asigurări îl dă afară?
Mda, au spus că, dacă mă pot duce până la baie, nu trebuie să stau în spital.
- Ceva noutăţi despre caz? - Avem nişte piste.
Tatăl tău mergea la vreun salon de manichiură?
Tata? Nu. Nu era genul. De ce?
Haide, Aidan. Să mergem afară. Ne întâlnim cu tata în faţă.
Ai avut vreodată ceva neînţelegeri cu tatăl tău?
Nu, ne înţelegeam foarte bine.
- Dar probleme la serviciu? - De ce mă întrebaţi asta? Am fost jefuiţi.
E posibil să nu fi fost asta.
Ştii cumva pe cineva care să fi vrut să-i facă rău tatălui tău?
Nu, pe nimeni.
Dar unchiul tău, Arthur? L-ai mai văzut, de curând?
Nu...
Nu mi-am văzut unchiul de când a intrat la închisoare.
- L-a ameninţat vreodată pe tatăl tău? - S-au mai certat, dar nu.
Nu cred că Arthur şi-ar ucide fratele sau mi-ar face rău mie.
- Nici vorbă. - Mulţumesc.
- Ai grijă de tine. Ţinem legătura. - Mersi.
Cam proastă asigurare are, dacă îl dă afară în starea în care este.
Are asigurare minimă, dar îi acoperea inclusiv ziua de mâine.
- Şi atunci de ce l-au externat doctorii? - Nu ei. A plecat fără acceptul lor.
Împotriva sfatului medicului... De ce ne-a minţit, atunci?
Şi de ce se grăbea atâta să plece? Mulţumesc.
- Mi-am făcut o dată manichiura-pedichiura. - Deci tu eşti genul ăla de bărbat.
Trebuia să mă apropii de un traficant care avea o firmă de-asta. Am luat o ciupercă!
Măcar l-ai arestat?
A primit patru ani. Eu m-am ales cu unghiile galbene.
Iată-l.
- Ce face? - Nu ştiu.
Pa, tată!
Se grăbeşte să ajungă undeva.
Scoate un container din vamă.
Trebuie să fie foarte important. Uită-te la el. Abia merge.
Ceva nu miroase a bine... Trebuie să ne uităm în containerul ăla.
Salut, Frost. Am nevoie de un mandat de percheziţie.
- Ce se întâmplă? - Şi noi voiam să te întrebăm acelaşi lucru.
Trebuie să ne uităm în container.
- Jane! - Am obţinut...
- Şobolani! Aici sunt şobolani! - "Un şobolan! Ajutor! Ajutor!"
Termină. Ce transportă?
Bunuri chinezeşti pentru patru clienţi diferiţi din Boston.
Un magazin de jucării, unul de bijuterii, unul de mobilă...
Şi "Salonul de manichiură Lee".
Asta e ceva, din moment ce victima a fost într-un salon de manichiură până să moară.
- Fereşte-te de saloanele de manichiură. - Nu mai vorbi de degetele tale urâte!
- Măcar mie nu mi-e frică de rozătoare. - Ai găsit ceva?
- Nimic. Nu-s droguri. - Trebuie să verificăm toate cutiile.
Suntem în criză de timp. Nu putem sigila containerul fără un mobil credibil.
Atunci trebuie să găsim repede ceva.
Spuneai că tatăl tău n-a fost niciodată într-un salon.
- Nu. - Păi, unul din clienţii voştri
e proprietarul unui salon de manichiură. Aţi livrat ceva la "Salonul lui Lee".
Nu-i cunosc pe toţi clienţii. În schimb, am vorbit cu avocatul meu.
Dacă nu găsiţi ceva droguri, oricum nu găsiţi,
trebuie să-mi înapoiaţi containerul.
Agentul portuar a zis că n-ai mai semnat niciodată pentru un container.
- Probabil ăsta e deosebit. - Din afacerea asta avem ce mânca
şi acum e tot ce mi-a mai rămas de la tata.
Deci da, voi avea grijă de clienţi.
- Jane? - Da.
Am o mulţime de chestii din astea.
Bine, fiindcă ne ascunde ceva. Bună treabă, Frost.
Brăţările astea cu ţinte sunt ilegale în Massachussets.
- Sunt pentru un magazin din New Hampshire. - Poate acolo or fi accesorii punk-rock,
dar în Massachusetts sunt arme periculoase.
Îmi pare rău. Va trebui să reţinem întregul container.
O să vorbiţi cu avocatul meu.
Sună la criminalişti. Luăm totul.
- Ce cauţi aici? - Mă omoară degetul de la picior.
În afara cazului când te alegi cu o infecţie cu stafilococ, nu te poate omorî.
Poftim? Îmi cer scuze că dau buzna...
- Nicio problemă. - Tu trebuie să fii Jane Rizzoli.
- Să-ţi ofer un pahar cu vin. - Mulţumesc. Tu trebuie să fii Ian.
Jane are nevoie de o fenolizare.
Atunci o să vrei mult vin. Mai bine mai deschid o sticlă.
Ai venit să mă verifici?
Mi-am pus germeni pe unghia încarnată ca să te pot spiona.
Maura, nu găsesc tirbuşonul.
Mama ta îmi organizează casa.
Doamne, nu găseşte şi ea un pămpălău să-l... sâcâie?
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
A pus totul pe litere.
Aşa că acum desfăcătorul e lângă beţe.
Hai să văd piciorul până desfac sticla.
Bine.
Ce pot folosi pentru operaţie?
Am crezut că Maura o va face.
Ian e mult mai calificat.
Tocmai am luat o pereche de foarfece de curăţat din oţel.
Dar o fi la "f" sau la "o"?
La "c"?
Cred că e bine. "C" de la curăţat.
- Drăguţă. - Ce faci, îmi tai degetul?
E cam acelaşi instrument folosit în podiatrie.
Voi avea nevoie de betadină şi un anestezic local.
Ai cu tine o farmacie ambulantă.
Ian duce nişte provizii în Africa.
O să simţi puţin rece.
Nu, e bine.
O să-mi trebuie şi o scobitoare.
Pentru ce?
Stai nemişcată pentru că s-ar putea să pişte puţin.
Dar ai ceva forţă în mână, doctore.
- Când scot scobitoarea? - Peste o zi.
Ţine unghia departe de rană. S-ar putea să usture puţin.
Pe bune?
Pentru că mi-ai săpat în unghie cu foarfeca de curăţat?
Zona din jurul unghiei e sensibilă. Sigur nu vrei să rămâi la cină?
Nu, nu. Mi-a pierit pofta. Dar voi, copii, distraţi-vă.
Mersi, mamă.
O cauţi pe dr. Maura Isles.
Dă-mi-l mie. Îl duc eu.
- Mamă! - Ce-i? E de la Ian.
Două sticle de vin şi trei role de hârtie igienică. Cât romantism.
Ea e mai secretoasă ca de obicei, nu?
Nu.
Da.
Te simţi ofensată că nu ţi se confesează.
- Îmi pare rău, scumpo. - Nu-mi pasă.
Nu trebuie să ştiu fiecare detaliu al vieţii ei.
Dar de obicei îţi spune.
Da.
Pare fermecător.
Dar, tu ştii, cu ei trebuie să ai cea mai mare grijă.
Am o senzaţie ciudată în ce-l priveşte. Despacheta ceva din cutii.
Când m-a văzut, le-a închis imediat. Cam brusc...
E instinctul tău de poliţist. Poate e infractor.
- Nu ştiu. - E australian.
- Ăştia nu descind din escroci? - Mamă, asta era acum 200 de ani.
Şi nu cred că îi putem reproşa asta.
Cât timp organizez pe acolo, mi-aş putea băga nasul.
Te rog să n-o faci.
Te aud foarte bine. Ai nevoie de negare.
Mamă, nu.
Nu!
Maura!
- Trebuie să fie de la Ian. - Ian ăsta ştie cum să impresioneze o fată.
Când am lucrat împreună în Etiopia,
ne gândeam ce bine ne-ar prinde nişte vin ieftin şi hârtie igienică.
- Cum de nu mi-ai povestit despre el? - Sunt sigură că ţi-am povestit. Ai uitat.
Mulţumesc pentru cadou.
Ce se întâmplă?
Chris Dunbar e supărat că i-am reţinut marfa. Ne dă în judecată dacă n-o eliberăm.
L-aţi găsit pe unchiul Arthur?
Nimic de la ajutorul de stat. N-are telefon sau alte utilităţi de plătit.
Dar un card de discount, farmacie, bilet la loto?
- Toată lumea semnează pentru ceva. - O să mai caut.
Ne-am întors la singurul indiciu... unghiile.
Ştim că victima a fost într-un salon înainte să moară.
Şi ştim că transporta marfă pentru salonul lui Lee.
Hai să vorbim cu "Lee".
Da, e domnul Dunbar.
Ne întrebam ce s-a întâmplat cu stocul nostru.
- Voi doi sunteţi parteneri? - De când folosiţi firma lui de transport?
De câţiva ani. Preţuri bune, de încredere.
- A fost un om de treabă. - Stocul vostru venea din China?
Da, nici nu ştiţi ce profit se face din uleiuri de mâini şi lumânări.
- Pariez că aşa e. - Mă scuzaţi. Manichiură-pedichiură azi?
Amândoi avem probleme cu degetele de la picioare şi suntem într-un salon.
Ce-aţi zice de un serviciu gratuit?
Nu, nu ni se permite să acceptăm cadouri.
În plus, prietenul meu a avut o experienţă proastă.
Ciupercă.
Ne dă un renume prost.
Am încercat de toate... apă de gură, cremă mentolată, cremă pentru hemoroizi.
- Cremă pentru hemoroizi? - Aş face orice să scap de ea.
Ca să porţi purta sandalele cu cureluşă?
Foloseşte asta de trei ori pe zi.
- 112 dolari?! - Un preţ mic de plătit.
Rizzoli.
Să nu te îndoieşti niciodată de puterea lăcomiei.
- N-o fac. L-ai găsit pe unchiul Arthur? - Ai avut dreptate.
A completat un cec. A trecut adresa de la serviciu.
Evan e mort? Ce s-a întâmplat?
Unde ai fost acum două serie pe la ora 21:00?
Lucram aici. Schimbul meu se termină la 23:00. Ce-a păţit fratele meu?
Speram să ai tu vreo idee.
- Nu, n-am prea ţinut legătura. - De când a depus mărturie împotriva ta.
Nu am resentimente.
Dar nu l-ai căutat după 10 ani de închisoare.
Aveam de gând. Voiam doar să mă aranjez puţin.
Ştiţi...
Evan era cel responsabil.
A preluat afacerea când a murit tata.
A muncit din greu. A găsit o cale să facă ceva profit.
Dar nu destul. Atunci aţi început
- ... să faceţi trafic de cocaină? - Evan n-a avut nicio legătură.
Dar a depus mărturie împotriva ta. Treaba asta putea să te înfurie.
N-a avut ce să facă. Eu i-am spus să depună mărturie.
Cum e cu nepotul tău? Când l-ai văzut ultima oară pe Chris?
Sunt traficant condamnat. M-am gândit că puţină distanţă e bună pentru toţi.
Acum e prea târziu.
E ultimul container. Le-au cercetat pe toate.
Şi mai mulţi şobolani.
Deci n-avem dovezi, iar suspectul principal, unchiul Arthur,
are trei martori care spun că era la atelierul de reparaţii la ora crimei.
Blăniţele lor sunt lucioase.
- Gingii sănătoase. - Au mâncat otravă pentru şobolani, Maura.
Nu, nu e de la otravă.
Chiar şi o otravă cu efect rapid durează câteva zile.
Ei au murit imediat ce au înghiţit ceva.
Ceva din container.
Poate ar fi bine să faci o autopsie.
Tehnic, e necropsie.
Hai să nu spunem contribuabililor ce facem noi cu banii lor din taxe.
- Mai am o livrare pentru dvs, doctore. - Du-o în biroul meu, te rog.
Sigur.
- Ce e acolo? - Provizii.
- Pentru Ian? - Da.
Pentru Ian... cel care ţi-a vindecat degetul.
- Ce-ţi face degetul? - Ce-ţi face conştiinţa?
Poftim?
Ce faci? Cine e tipul ăsta? De ce te porţi aşa?
Tu de ce te transformi într-un câine băgăcios?
Te referi la Snoop Dogg sau câinele Snoopy? Oricum ar fi, sunt insultată.
Prea insultată să afli ce ţi-a omorât şobolanii?
Să ştii că nu e corect.
Nivel ridicat de diacetilmorfină în sânge.
Heroină. Şobolanii au luat supradoză.
Am auzit cazuri în care traficanţii îmbibă haine în heroină lichidă.
Amândoi aveau în stomac fibre gri-albastre.
Au mâncat păturile din container.
Pe cât pariezi că astea sunt îmbibate cu heroină lichidă?
Nimic. Nu pariez dacă nu pot câştiga.
Dar câinii de ce n-au mirosit nimic?
Pentru că mirosul altui animal pune câinii pe pistă greşită.
Au umplut containerul cu şobolani. Isteţ.
Pun pariu că Dunbar a crezut
că a găsit o modalitate să introducă heroină în ţară.
Vreau avocat.
Să fie bun. Am găsit cocaină în valoare de 2 milioane $ în containerul tău.
- Nu înţelegeţi. - Păi, explică.
Începe cu uciderea tatălui tău şi termină cu drogatul mort.
Am dreptul la un telefon. Vreau să vorbesc cu avocatul.
Chiar te rog.
Jane!
- Ian e spion. - Ce-ai făcut, mamă?
Am găsit paşapoarte din diferite ţări.
Toate cu poza lui, dar alte nume.
Nu trebuia s-o faci, mamă.
- Ce-i mirosul ăsta? - Soluţia mea pentru picioare.
De parcă un sconcs se împerechează cu un câine pârţâit.
Duc un război aici.
- Ce e cu mirosul? - Bătălie sub biroul lui.
Te-ai uitat în situaţia financiară a lui Chris Dunbar?
Da.
A făcut o tranzacţie în dimineaţa asta care n-are nicio logică.
A luat un credit pentru afaceri
- ... să poată retrage 2 milioane dolari. - Înainte să-l arestăm?
Păi are sens. Heroina pe care am reţinut-o valorează 2 milioane.
Şi dacă nu livrează drogurile, trebuie să livreze banii.
Cine e avocatul pe care l-a chemat?
Am să verific lista de convorbiri.
Poţi să pui contactul tău de la Interpol să verifice numele astea?
Sigur.
- Ian Smith. Ian Walters. Ian Franklin. - Acelaşi om. Cred că e australian.
- Crezi că e vreo legătură cu australienii? - N-o să vă vină să credeţi.
- Chris n-a sunat avocatul. - Pe cine a sunat?
- A format pe mobilul lui. - Să aflăm la cine e telefonul ăla.
- Luăm maşina Maurei. - A ta ce are?
E maşină de poliţist.
Ai dreptate. Prius e o maşină grozavă pentru munca sub acoperire. Modul electric.
Atât de silenţioasă că îţi aud unghiile plângând.
- Şi spaţioasă. - Să nu cumva să te descalţi.
Coordonatele GPS spun că telefonul e în mişcare pe aleea aceea.
Vine înspre noi.
Contactul de la Interpol a aflat ceva. Australianul tău e căutat pentru interogare.
Poftim?
Bună ziua, unchiule Arthur.
Se pare că se îndreaptă spre salonul de manichiură.
Tu mergi prin spate. Noi ne ducem în faţă.
Dă-mi banii!
Nu-mi place deloc.
- Aruncă arma! Acum! - Las-o jos! Las-o!
Liber!
Frost, cheamă ambulanţa.
- Victor 810. Am nevoie de ambulanţă. - E în ordine.
Paramedicii sunt pe drum.
- Emma şi Aidan sunt la el. - Soţia şi fiul lui Chris?
- La cine sunt? - Nu ştiu.
El mi-a ucis fratele.
- Vrea banii. - Unde e? Unde?
Ea e singura care ştia.
- Lee are un partener de afaceri. Ted. - Nu ştiu cine-i Ted.
- Trebuie să mă ajutaţi. - Nu-ţi putem găsi soţia şi copilul
dacă ne minţi în continuare, Chris.
Bine. Aşteptaţi.
Staţi.
De când transportaţi tu şi tatăl tău heroină în containerele acelea?
El n-a avut nicio legătură. Eu am făcut-o.
- Şi a fost o singură dată. - Lee era conexiunea ta?
Da.
Tata m-a introdus tuturor clienţilor lui.
Lee a spus că ştie o cale ca eu să fac nişte bani.
- Prin contrabandă cu droguri. - După cum vezi, o cale foarte uşoară
- ... să faci vreo două milioane. - Ar fi mers.
Dar tata era atât de minuţios.
A observat pe manifest că marfa din China cântărea mai mult cu 23 kg.
Pentru că aveai acolo 23 kg de pături îmbibate în heroină.
Am găsit nişte reziduuri de la salon pe hainele tatălui tău.
S-a dus să vorbească cu Lee în ziua în care a fost împuşcat, nu-i aşa?
Da. I-am spus să nu se ducă.
Dar a zis că în niciun caz nu-i va accepta livrarea containerului.
Asta l-a ucis.
- Poate că trebuia să ne spui. - Nu puteam să vorbesc cu voi.
Cel care l-a împuşcat pe tata a zis că eu urmez dacă nu-i aduc containerul.
- Cum arăta? - Nu i-am văzut faţa.
- Vă spun adevărul! - I-ai spus şi unchiului tău adevărul?
- Era să moară din cauza ta. - El încerca să ajute.
L-am sunat când mi-au luat familia. N-am ştiut ce să fac.
Arthur a spus c-o face el.
A spus că duce el banii lui Lee.
Şi tu l-ai lăsat.
Vă rog, trebuie să-mi găsiţi familia. Ei n-au greşit cu nimic.
E Maura. Spune că a aflat ceva.
Lee avea o infestaţie produsă de paraziţi de păsări pe ambele braţe.
- E veche de câteva luni. - Cum? Lucra într-un salon.
A luat-o de la vreo clientă?
Nu. O putea lua numai dacă lucra pe lângă păsări de curte.
- Abator sau fabrică de ambalat? - Poate există una din astea lângă salon.
- Verifică, Frost. - Îi trebuia un loc pentru procesare.
Da. Avea nevoie de baie chimică, sursă termică, mese pentru uscat.
Am găsit ceva.
- Un singur abator în zona Boston. - Chiar lângă salonul de manichiură.
Departamentul de Sănătate l-a închis acum şase luni. Utilităţile funcţionează.
Un loc bun să usuci heroină şi să ascunzi oameni.
Apropo de ascuns...
Ian e căutat de Interpol în legătură cu nişte medicamente furate.
- M-ai investigat? - Jane!
Vin.
- Unde sunt?! - Du-te dracului.
De la capăt. Unde sunt?!
Număr până la trei.
Unu.
Doi.
N-ai curaj.
N-o cunoşti absolut deloc.
Trei!
În răcitorul din spate!
- Te simţi bine? - Sunt în răcitor.
Nu scoteai destul profit pe uleiuri de mâini şi lumânări, Ted?
Emma...
Aidan.
Gata. E în ordine. S-a terminat.
- Mami. - E în ordine.
Unde e tata?
- Bună. - Bună.
Te simţi bine?
Unde e Ian?
A plecat.
Am adăpostit un fugar.
Arestează-mă.
Îmi pare rău.
Pentru că n-o să-l mai poţi aresta?
Frate, te-a prins rău.
Ştii că oamenii vorbesc despre dragostea vieţii lor?
- La mine e Ian. - Nu mi-ai spus niciodată despre el.
Pentru că am încercat să-l uit.
Îmi pare rău, Maura. Nu trebuia să fac ce-am făcut.
- Nu e treaba mea. - Doar că... nu pot...
Nu pot să vorbesc despre el.
Nu pot. Cu nimeni. Mă întristează foarte rău.
Cum să iubeşti pe cineva şi să nu poţi fi cu el?
- De ce nu poţi fi cu el? - Pentru că s-a întors în Africa.
Te poţi duce în Africa.
Crima lui este că-şi riscă viaţa
să ducă medicamente şi provizii de bază în locuri de care nu interesează pe nimeni.
Iar eu l-am ajutat, aşa că, poţi să mă arestezi.
Prima persoană pe care o arestez e mama.
Cum? Pe bune? "Pahare cu picior înalt"?
Când ai băut ultima oară din ele? Chiar aşa...
Mi-a rearanjat şi dulapul.
Nu! Nu dulapul.
- Mi-a aruncat toate cutiile de pantofi. - Asta chiar că e crimă.
Îmi pare rău. Vrei să te duc la aeroport?
Nu. Nu.
Vrei să stau cu tine până te simţi mai bine?
Da.
Dar mai întâi, poţi s-o arestezi pe mama ta?
Bine.
Mulţumesc.
O să treacă.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber