Tidigare i Warehouse 13...
Du får avslöja vårt arbete till en person.
Jag var olydig.
Jag drog vapen mot mrs Frederic, och hon avskedade mig.
- Vi lyder under en högre makt. - Är de Styrelsen.
- Phil! - Du är väktare nu.
Jag vill att du träffar min partner.
Mamma.
Du kan inte tillhöra Styrelsen! Min mamma kan inte tillhöra Styrelsen.
- Hur kan du vara det utan att berätta? - Lugna ner dig och låt mig förklara.
Förklara varför du inte har berättat.
- Jag ville berätta för dig, men jag... - Gjorde inte, så jag levde mitt liv-
-i ett hemlighetsmakeri. - Nej, det var inte så.
Det var mer komplicerat än så. Sätt dig. Jag kan inte koncentrera mig.
- Okej. - Jag är ledsen, älskling.
- Låt mig förklara från början. - En annan gång, Jane.
När Magasinet inte är under attack och någon inte försöker döda dig.
Arthur undersöker A to Z Technologies, som finansierade din legoknekt.
Vi är inte utrustade för strids- handlingar, men vi verkar vara i krig.
A till Z Technologies. Det är nåt bekant med det namnet.
Jag har en illavarslande känsla runt det.
Du har vad? Du har en känsla? Som - som min typ av känsla?
Får du också vibbar? Jösses Louise.
- Vet jag nåt alls om dig? - Peter, snälla.
Jag kan inte sätta fingret på det, men namnet är välbekant och viktigt.
Okej, berätta.
Om Styrelsen inte hade attackerats, skulle du...
...eller du...
...ha berättat för mig?
Ja. Som jag trodde.
- Han behöver tid, Irene. - Vi har ingen tid, Jane.
Jason. Jag åker bara till affären.
- Glöm inte kemtvätten. - Okej, jag är tillbaka om en timme.
Oj, vad var det?
Jason, bilen startar inte.
Jason?
Säsong 3 Episod 9 - Shadows -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
Du har inte svarat, Artie. Varför har du avskedat Steve?
Nån plockar Styrelsen en efter en. Vi kan inte sitta och göra ingenting.
- Det finns mer än du berättar. - Steve drog vapen mot mrs Frederic?
Det räcker! Släpp det båda två.
Vi har en träff. En man i Portland försvann från sin uppfart i går-
-i ett ljussken. Jag skickar er två. - Vi klarar inte ett fall just nu.
Jag förlorade precis min partner. Jag måste få svar först.
Tyst! Det här är inte ta, påsa och tjata.
När jag säger gå, går ni. Marsch iväg!
Inte du. Stanna. Gå tillbaka till din säng.
Varför kan inte alla vara som du?
Hej.
Vill du...prata?
Det måste vara svårt att få reda på om din mamma så där.
Jag kan inte föreställa mig om det var jag.
Du känner dig som en idiot.
Du känner dig som om du aldrig riktigt kände din egen mamma.
Hon är din mamma, klart du känner henne. Även jag känner henne lite.
Vi överlevde byggnaden tillsammans.
Jag tycker att hon är en modig, stark och fantastisk kvinna-
-som älskar dig väldigt mycket. - Varför berättade hon inte för mig?
Jag är en Magasinagent. Jag känner ju till hemligheten.
Jag vet inte. Hon måste ha sina skäl. Hon kanske försökte skydda dig.
Åh, visst. Eller kanske hela mitt liv har varit en stor lögn.
Jag är bara en bricka för Styrelsen och mrs Frederic.
Ända sedan jag fick reda på att Sam dödades av en artefakt-
-har jag börjat undra om inte vi alla är det.
Men jag har även börjat undra om det spelar någon roll.
Det spelar roll.
Är du lycklig? För jag tror att du är det.
Vad spelar det för roll om det är en del av en plan eller-
-om det bara är rena turen? - Det spelar roll för mig.
Jag har ljugit för honom. Kränkt hans förtroende.
- Vilken mamma gör det? - En bra mamma.
Det är inte lätt att göra vad vi gör. Vi har så många hemligheter-
-även för våra barn.
Det är annorlunda för dig. Din son är ingen agent.
Du visste att jag inte vill detta för Pete. Jag var rädd för det här.
- Du gick mot min vilja. - Du vet att han hör hemma här.
Du uppfostrade honom för det här utan att ens inse det.
Han kommer över det. Men nu måste du koncentrera dig-
-på A to Z Technologies. - Jag har försökt.
Om jag bara kunde gräva fram det minnet.
Naturligtvis. Varför tänkte jag inte på det? Kom med mig.
PORTLAND (IGEN)
Enligt mrs Kinser, stod hennes man precis där-
-när han försvann i ett ljussken. - Nåt annat? Åskskräll? Upp i rök?
Nej, ingen rök, men hon sa att efter skenet dog bilbatteriet-
-verandalampan small och elen försvann i hela kvarteret några sekunder.
- Kan det vara nåt magnetiskt? - Som drar energin från omgivningen.
- Jag ringer Artie och kollar. - Kan du göra det från bilen?
Jag vill kolla upp T-shirtbutiken som Kinser driver.
Alienbortförande. Allt stämmer. Ljusskenet var när de-
-transporterade Kinser till skeppet. Och strömavbrottet orsakades av-
-av kraften från motorerna. - Ja, det är ju en teori.
- Viola, eller hur? Är du chef? - Jag är chefen. Kom in.
Åh, Gud, Jeff. Inget av det här, eller det där. Mer glitter på den.
- Ser ut som glitter gör comeback. - Det säger Stan också.
Tack vare honom hittar jag det överallt. Jag hittade även några nere i musen.
Kinser permitterade halva personalen. Min förtjänst att killarna är effektiva.
Kinser sparkade många bra artister, och han var inte direkt förstående.
- Jeff McMasters, chefsdesigner. - Kinser var inte lätt att arbeta för.
Usch, han var väldigt affärsmässig. Nog därför aliens ville ha honom.
Han brydde sig bara om slutresultatet. Han hade ingen respekt för konstnären.
Var någon särskilt upprörd över uppsägningarna?
- Någon mer upprörd än de andra? - Alla var vansinniga.
Vi behöver en lista med alla anställda, och vi måste prata med dem.
Tror du att de Kinser sparkade blev ersatta?
Kanske.
Hej, det är Brandon. Släpp in mig.
Släpp in mig? Jag är inte arg. Jag förtjänar en förklaring.
Jag vill prata ansikte mot ansikte.
Vad i helvete? Jag vet att du är där uppe.
Jag kan se dig! Jag går inte förrän du kommer ner och pratar med mig!
Kom igen!
Vi har ett till försvinnande och ett nytt strömavbrott.
Jag kollade med saknade personer. En programmerare ringde polisen om-
-att hans rumskamrat saknades då. Men det finns ingen koppling än-
-mellan honom och Jason Kinser.
Antagligen för att kopplingen är ett alien skepp.
- Vad? - Ingenting. Vi är på det.
Det måste finnas ett mindre riskfyllt sätt.
Att resa tillbaka i dina minnen och titta på dem? Ja, hundratals.
- Du skojar, eller hur? - Jag är väldigt allvarlig.
Jag förstår din oro och uppskattar det.
Men någon är ute efter Styrelsen, och hittills har vi ingenting.
- Vi har A to Z Technologies. - Informationen är begravd i Janes minne-
-såvida du inte har några svar. - Det är ett skalbolag-
-inom flera andra skalbolag. Men jag har spårat det till Caymanöarna-
-där jag har en kontakt som kan... om han fortfarande lever.
Han skulle kunna... Okej, vi säger så.
Förstår du farorna? Du kan gå vilse i dina egna minnen-
-och bli instängd där för evigt. - En chans jag är villig att ta.
Men inte ensam. Artefaktens faror kan minskas om någon annan är med.
Nån som drar dig tillbaka om så behövs, därför går jag med dig.
Nej.
- Jag vill gå. - In i mina minnen?
Det är mitt liv också. Åtminstone trodde jag det.
Var och en berör en av skorna. - Jane, koncentrera på vad du vill se.
- Fokusera på din fråga. - A to Z Technologies.
Skon letar upp minnet du är ute efter.
Kom ihåg att ni bara är observatörer. Ni kan inte interagera med någon.
- Ni kan inte ändra det förflutna. - Att gå tillbaka i gamla minnen-
-kan göra att man vill stanna.
Det skulle leda till permanent splittring.
Därför måste du vara där för att dra henne tillbaka.
Vi vill inte att våra energier stör, men vi är i närheten.
Oj! Det är huset. Vi är verkligen vid huset.
Hej, det är min BMX cykel. Jag kvaddade den när jag var 13 år.
Doug Beam och jag gjorde en ramp. Herregud, Doug Beam.
Jag undrar vad han gör nu. Jag fattar det inte. Det är exakt detsamma.
Det här har inget att göra med A to Z Technologies.
- Det är inte här jag ska vara. - Det är kanske jag som ska vara här.
Jag ska gå och träffa pappa.
Nej, inte den här dagen.
Pete, vänta!
Jag är så ledsen, Pete.
Nåt är fel. Vi skulle träffas på David Lynch Festivalen.
- Brandon missar aldrig David Lynch. - Vet du var han var innan?
Han hämtade tjejen han dejtar. Det här var tredje dejten.
Han tänkte tända henne på "Eraserhead." Hon svarade inte heller i telefon.
- Känner du henne? - Nej, men har hört mycket om henne.
- Vad menar du med "mycket"? - Hon har hår som luktar grapefrukt.
Sexiga, spöklika Lolita-ögon. Den häftiga kroppen som gör att han...
"Mycket." Jag fattar. Har du ett namn på den livliga beskrivningen?
- Megan Reese. - Jag känner igen det namnet.
Namnet finns på listan med tidigare anställda.
- Hon arbetade för Jason Kinser. - "Punkterna har blivit kopplade."
Jag antar att värdinnan inte såg nåt, men hon hörde Brandon yla häromdagen.
- Yla? - Hennes ord, inte mitt.
Grannarna sa att det var ett ström- avbrott när Brandon försvann.
Det där är Megans lägenhet, eller hur? Usch, tänk om vi hittar hennes döda mor-
-i en gungstol där uppe? - Jag gillar idén om alien bättre.
- Claudia. - Vad är det?
Jag vet inte, men det ser bekant ut.
Mrs Kinser sa att det var ett ljussken, att verandalampa small-
-och bilbatteriet dog, eller hur? Som av en elektromagnetisk puls.
Jag har sett det här på bilder från Hiroshima.
Det var skuggavtryck av offren efter att bomberna föll.
Men Jason Kinser var i trädgården, så det fanns ingen skugga att se.
- Säger vi att det som hände Brandon... - Kan vara nåt kärnvapenaktigt.
Megan Reese är efter med hyran. Hon kommer inte ut eller släpper in mig.
Jag kan inte ens släppa in allt i allot att fixa rören.
Jag är inte ledsen att ni är här.
Jag kan passa på att säga åt henne att packa ihop sakerna och dra.
- Ni ska nog inte göra det nu. - Kom igen, Rapunzel, öppna!
- Du är i en gigantisk knipa. - Försvinn! Lämna mig ifred!
Hörde ni det där? - Du är så nära vräkning.
- Gå bort från dörren! - Hallå, det är min dörr!
Frun, gå. Nu.
- Säkerhetstjänsten, öppna! - Gå, snälla. Bara gå.
- Vi kan inte det. Öppna dörren. - Nej!
Gå innan det är för sent. Annars dödar jag er som de andra.
Jag varnade er. Och nu kommer ni att dö.
Okej, Megan. Det är okej.
Vi stoppar undan vapnen. Okej?
- Vad gör du, Myka? - Vi är fortfarande här. Ingen dog.
- Än. - Megan, ge oss artefakten.
- Vad pratar du om? - Föremålet du dödar folk med-
-vad det än är. - Det finns inget föremål. Det är jag.
När jag blir upprörd, exploderar folk. Jag är förbannad. Jag är ett monster.
- Du är inget monster. - Snälla, gå. Jag kommer att döda er.
- Snälla! - Okej, lugna ner dig, okej?
Vi backar undan. Det är okej.
- Myka, vad i helsike? - Hon vill inte skada oss, Claudia.
- Hon vet inte vad som är artefakt. - "Artifactus medvetslös"?
- Hon kontrollerar inte den. - Hon knockar folk när hon blir upprörd.
Om du inte har märkt det så gör vi henne väldigt upprörd.
- Låt oss räkna ut var artefakten är... - Utan att bli stekta? Åh, kul.
Tjejen är i fara.
Men om hennes hår börjar blåsa runt som eldstartare, sticker vi.
- Du måste fortfarande äta. - Åh, Gud, min Jeannie.
- Kan jag hämta nåt åt dig? - Jag fattar inte att han är borta.
- Hon kan inte se oss, eller hur? - Jag vill inte gå igenom detta igen.
Mamma.
Mamma, titta på dig.
- Du kommer över det, Pete. - Lattimer!
Även Ralph Brunsky var snäll mot mig den dagen.
Mrs Frederic? Vad gör du här? Jag trodde att detta bara var för två...
Var mrs Frederic här? Har hon känt mig hela livet?
- Jane, vi är alla så ledsna. - Vad? Berätta.
- Var det en artefakt som dödade honom? - Nej, det var ingen artefakt.
Han var en mycket modig brandman.
- Varför är du då här? - För att ge våra kondoleanser.
Och att be dig komma tillbaka. Magasinet behöver dig.
- Vi har en situation här i staden... - Nej.
Nej. Tack för att du kom, Irene.
Gud, jag önskar att jag kunde skratta så där igen.
Den här konstigheten kan strula till det för dig, men tro mig-
-vi ska hitta vägen tillbaka. - Vad gör dig så säker?
- För jag har varit där. - Jag tvivlar på det.
- Du skulle bli förvånad. - Det finns ingenting.
- Megan, när började det här? - För ett par månader sen i Indiana.
Jag blev rånad. Den här killen tog tag i mig.
Jag kom undan.
Och sen exploderade alla lampor. Han var borta.
Sen hände det min pojkvän. Vi hade ett storbråk.
Han knuffade mig. Och jag blev arg och sen...
- Jag kom hit för att komma undan det. - Men det kunde du inte?
Nej, jag gjorde det. Det var okej.
Jag fick ett nytt jobb på T-shirtbutiken och jag träffade Brandon.
Men så backade den här kvinnan, in i mig, och hon skrek.
Och då sparkade chefen mig för att jag var sen.
Och sedan blev Brandon arg på mig. Vad ska jag göra?
Megan, håll dig lugn. Bli inte upprörd.
Årsboken. Det är årsboken. - Påsa den!
Du har väl inte sett några aliens, va?
Det finns inget som "bara en Styrelsemedlem".
- Dina instinkter har varit ovärderliga. - Sluta.
Jag lämnade allt när jag fick barn. Tror du det förändrar nåt nu?
- Visste pappa? - Naturligtvis, han var den "enda".
- Av alla dagar valde du att komma idag. - Vi står inför ett svårt beslut-
-som du alltid har hjälpt till med. - Magasinet har klarat sig bra utan mig-
-i årtusenden. - Men alltid med människor som du.
Vi behöver din speciella sakkunskap.
Det finns ett barn.
Tänk åtminstone över det.
Jag hör av mig.
Oj! Så inte bara en Styrelsemedlem, utan en Superstyrelsemedlem.
Hade jag vetat, hade du fått en mugg med texten "Världens Hemligaste Överherre".
Mamma!
Du skulle bara ha sönder den.
- Artefakten kanske inte är här. - Det är jag. Folk dör omkring mig.
- Jag är problemet. - Du var inte i närheten när chefen dog.
Du var här.
Kan hon vara påverkad av en annan artefakt?
T-shirtbutiken. Vi måste åka dit. - Du måste följa med oss.
- Nej. Jag åker inte härifrån. - Du kan vara till stor hjälp.
Nåt kan tända till om du är där...
Aj! Dåligt ordval. Hur som helst.
- Vart tror du att du är på väg? - Frun, gå in igen.
- Håll henne borta från mig! - Du ligger två veckor efter med hyran.
- Gå tillbaka in för din egen säkerhet. - Jag vet mina rättigheter.
- Gör mig inte arg! - Jag kastar ut dig!
- Jag dödade henne. - Nej, Megan.
Claudia, vänta. I det tillståndet kan hon döda oss.
- Vad? - Vinkeln på skuggan.
Skenet måste ha kommit från det hållet och kastat en skugga på skylten-
-men Megan stod där borta. - Så artefakten är åt det hållet?
Hitta Megan och övertala henne. Jag kollar upp det.
- Jag minns det här. - Du kan inte veta...
- Vänta på det. - Du, mamma, titta här.
- Det var mitt bästa drag. - Du gjorde det ofta.
- Byta druvsaft till mjölk, inget nytt. - Jag försökte att muntra upp dig.
Har du haft tid att tänka över vår inbjudan?
- Problemet måste lösas snabbt. - Vem är det?
Ingen, älskling. Ät din lunch. - Berätta mer.
Du tog hemliga Styrelsesamtal framför mig?
Okej, jag är på väg.
- Du får äta färdigt utan mig. - Vart ska du?
Det är en underbar dag. Ring Ralph Brunsky.
- Walter, lunch om tio minuter. - Okej.
Vilket swing. Du måste vara stjärnan i ditt lag.
Tränaren säger att jag kanske blir proffs en dag. Han säger sånt ofta.
Du låter som en praktisk man. Vad mer är du intresserad av?
Har du någon hobby?
Känner jag dig? Bor du här?
Jag tar bara en promenad. Här har du.
- Det där såg viktigt ut. - Du vet bättre än någon-
-hur man hanterar artefakter. Det finns alltid en baksida.
Pojken hade en förmåga han inte ska ha. Att ta den var ett hjärtskärande beslut.
Vad är problemet? Han skulle inte bli proffs. Var det värt att ljuga för oss?
- Du vet sanningen nu. - Jag var 12 år och visste att du hade-
-hemligheter och jag kände mig utanför. - Vi har alla saker vi måste göra.
- Du vet att jag inte kunde berätta. - Nej, jag vet inte.
Efter att pappa dog, kunde jag ha varit den du berättade för.
Så jag frågar mig...
...vart skulle jag springa om jag ville komma så långt bort som möjligt-
-från någon jag kan göra illa?
Jag säger ju att vi är lika.
Förångar du folk ofta?
Jag har definitivt "Få folk att försvinna"-förbannelse.
Jag förlorade nyligen en... riktigt bra vän.
Han dog inte eller nåt sånt, men han är borta.
Inte exakt samma sak.
Jag har en pojkvän i vittnesskyddsprogrammet.
Imponerande. Men ändå...
Min bror försvann i en inter-dimensionell bubbla.
- Tog mig 12 år att få honom tillbaka. - Okej.
- Du är också förbannad. Grattis. - Tack.
Vi borde kanske starta stödgruppen "Armlängds Avstånd Club".
Jag tror inte det.
- "Håll Er Borta Sällskapet." - Tjusigt. Bättre.
Förlåt. Det var ett tag sen jag kunde prata med någon.
- Claude, hittade du Megan? - Välbehållen. Vi bondar-
-över vår förmåga att stöta bort folk. - Megan orsakar inte det här.
Saken kan skjuta strålning från avstånd. Jag hittade glitter på taket.
- Det är någon från T-shirtbutiken. - Men det hände här i Portland-
-och i Indiana. - De har följt efter dig. Årsboken.
Hej, Claude, titta. Jeff McMasters.
Vi frågade ut honom i butiken. Megan, han gick i skolan med dig.
Jag kände honom knappt.
Han är med på en massa av dina bilder.
- Och han stirrar på dig. - Ser ut som du har en stalker.
Om killen dödar för dig, då är ditt liv också i fara.
Du har förmodligen haft någon slags utbyte med honom i high school.
Nåt som inte betydde nåt för dig, men allt för honom, som fixerade honom.
Nu använder han en artefakt att döda alla som tycks hota dig.
- Han tror att han skyddar dig. - Skyddar mig?
- Han dödar folk och förstör mitt liv. - Vi ska få honom att sluta.
Vi måste hitta vad han använder. För det behöver vi din hjälp.
Det är Artie och MacPherson, innan han blev Mörkrets Härskare, antar jag.
- Vi har ändrat pojkens liv för alltid. - Vi har återställt det.
Nackdelen med artefakten skulle ha varit värre än fördelen.
Om det är så svårt att vara i Styrelsen hur övertygades du att gå tillbaka?
Mrs Frederick gjorde det inte. Din far gjorde det.
- Har du sett en död kropp? - Varför frågar du det?
- Du har det. Är det häftigt? - Verkligen inte.
Har någon av killarna du arbetat med dött?
Ja. Det händer.
Jag tror inte att jag vill att du ska vara brandman längre.
Pete.
Du är stor nu, och jag vill inte ljuga för dig.
Det är ett farligt jobb, och ibland händer dåliga saker.
Ibland händer saker jag inte vill prata om för att de är äckliga.
Det är inte det roligt äckliga, som du tror.
Det jag gör där ute, det gör jag för dig.
Jag gör det för din syster och din mamma.
Om vi inte gör det här jobbet kan hela stan brinna ner.
Killar som mig gör ett val, att hålla världen säker.
Även om det innebär att de rycker bort oss från de vi älskar.
Men det är för den kärleken vi gör det.
Jag vill också vara den killen.
Du är den killen.
Okej, en till.
Vi borde gå nu.
Nej, jag vill stanna en stund.
Pete, det är dags att gå.
- Mamma. - Pete, det är okej.
När jag fick reda på det här-
-tyckte jag att det var viktigare för dig att vara medlem än jag var.
Jag var en medlem...
...eftersom ingenting är mer viktigare för mig än du och din syster.
Jag hade inget att göra med att du blev agent heller. Du gjorde det.
- Jag var emot det. - Varför?
Ingenting. Strunt samma. Du tog alltid onödiga risker.
Detta är som när jag frågade om att få spela fotboll. "Du kan skada dig."
Jag skulle aldrig ha låtit dig läsa serietidningar.
Hej. Jeff.
- Det är Megan. - Jag vet. Tro mig, jag vet.
Jag började undra om du kom ihåg mitt namn.
- Ja, det gör jag. - Du har inte sagt nåt sen-
-du fick Murphy och hans idioter att lämna mig ifred. På studieresan?
Studieresan, visst.
Det är därför du har skyddat mig.
Jag trodde sen att du hade en anledning att hålla dig borta, så jag följde dig.
- Jag hoppas jag gjorde det rätta. - Visst. Du gjorde helt rätt.
Det är så häftigt att äntligen få prata med dig.
Hur gör du, Jeff? Hur får du folk att försvinna?
Kom. När jag hittade den här visste jag att det var ett tecken.
Varför pratar du med mig nu?
- Vad tittar du på? - Jeff, lyssna, sätt ner väskan.
- Vi ska inte göra dig illa. - Du ljög för mig!
Du kommer inte ihåg nånting! Efter allt jag gjort för dig, tar du hit dem?
- Megan! - Kom igen.
Efter all denna tid. Har du bestämt att du är färdig med mig nu? Sluta!
Artefakten är i hans väska, så håll utkik efter den.
Ska vi riskera våra Teslan om han har en strålningsskjutande artefakt?
Jeff?
Lyssna, ingen behöver bli skadad. Vi kan hitta en väg ur det här.
Håll er borta! Det här är mellan mig och henne!
Myka, se upp!
Han kommer.
Du ska betala för att du ljög för mig! Och dina vänner också!
Alla dörrar är låsta. Du kan inte komma ut.
Jag sa ju åt dig att hålla dig borta.
- Vill du ha mig, Jeff? Jag är här. - Jag älskade dig, Megan.
- Är du okej? - Ja.
Hej, du var duktig.
Kikaren tillhörde piloten som släppte bomben över Hiroshima.
Han såg explosionen i kikaren som sedan absorberade fasan.
Så när Jeff tittade i dem, kom alla hans känslor och vrede fram.
- Så du var aldrig förbannad. - Inte du heller.
Det är bara dumheter, för jag är så totalt förbannad. - Eller hur?
Tack. För allt.
Jag hoppas att du hör från din bästa vän.
- Hej då. - Hej, Megan.
- Jag ska ringa ett samtal. - Hälsa från mig.
Det är som när du inte lät mig riva selleri till tacksägelsedagen...
- Vi luktade på fingrarna. - Dåligt exempel.
- Hittade ni nåt? - Inte vad mamma letade efter.
Var inte så säker. - Var är Collodis armbandshylla?
- Collodis armband? - Vi påsade den för 30 år sedan.
Jag vet. Du var så söt.
- Carlo Collodi skrev Pinocchio. - Han var mest en arg, bitter satiriker.
När syrsan sa åt Pinocchio vad de skulle göra.
Plattade han till honom med en hammare.
Det gjordes av marionetttrådar. Det tillhörde Collodi.
- Jag tror en ung pojke hade det. - Walter Sykes.
Armbandet gav honom kontroll över kroppen så att han kunde gå.
Men det skulle ha planterat ett frö av mörker i hans själ.
Aztec. A to Z Technologies. Det är vad jag minns.
Den unge pojken är nu mannen som attackerar oss - Walter Sykes.
Väktaren som nu bär bojan bevakas dygnet runt.
- Jag kommer inte åt henne. - Du behöver inte.
Jane Lattimer och jag kommer att träffas mycket snart.
Jag ser fram emot det, och att träffa hennes son.
- Jag vill att du gör en sak till. - Steve Jinks.
- Stukowski hade rätt, han är sårbar. - Ja.
- Hitta ett sätt att komma åt honom. - Ja, sir.
Hämta den där boken.
Det där är Lok Archer. Han var en Styrelsemedlem.
Det är han inte längre. Det sista han gjorde var bra för oss.
Jag har fått användbar information. Synd att bojan inte förstördes.
Men lyckligtvis finns det ett annat sätt.