Din episoadele anterioare...
Îi poţi dezvălui natura muncii noastre unei singure persoane.
Am fost insubordonat.
Am scos arma la dna Frederic, iar ea m-a concediat.
- Răspundem unei autorităţi mai mari. - Ei sunt Regenţii.
Phil!
Tu eşti Gardian acum.
Vreau să faci cunoştinţă cu partenerul meu.
Mamă.
Nu poţi fi Regent!
Da? Eşti mama mea. Mama mea nu poate fi Regent!
Cum poate mama mea să fie Regent şi să nu-mi spună?
Îmi pare rău, Pete. Calmează-te şi lasă-mă să-ţi explic.
Bine, explică. Explică de ce nu mi-ai zis.
Voiam să-ţi spun, Pete, dar...
Dar n-ai făcut-o şi mi-am trăit viaţa
ştiind doar ce trebuia să ştiu.
Nu, n-a fost aşa. A fost mult mai complicat.
Peter, ia loc, te rog. Nu mă pot concentra pe ce...
- Bine. - Îmi pare rău, scumpule.
O să-ţi explic totul. Lasă-mă s-o iau de la început.
Cu altă ocazie, Jane.
Cândva când Depozitul nu e atacat şi nimeni nu încearcă să te omoare.
Arthur cercetează compania
care finanţează mercenarii, A to Z Technologies.
Nu suntem echipaţi pentru o acţiune militară,
deşi pare că suntem în război.
A to Z Technologies. E ceva cu numele acela.
- Am o presimţire rea. - Poftim?
Poftim? Tu ai o presimţire?
O presimţire că a mea?
Şi tu ai presimţiri? Doamne Dumnezeule!
Oare ştiu ceva despre tine?
Peter, te rog. Irene, nu-mi dau seama,
dar numele mi-e cunoscut şi important.
Spune-mi doar atât:
dacă Regenţii n-ar fi fost atacaţi, tu...
sau tu...
mi-aţi fi spus?
Da. Aşa credeam.
- Are nevoie de timp, Irene. - Nu avem timp, Jane.
Ce-a fost asta?
Jason, nu porneşte maşina!
Traducerea: Relic şi Felixuca Nifty Team (c) www.niftyteam.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
WAREHOUSE 13 Sezonul 3 - Episodul 9
Nu, n-o s-o las baltă pentru că nu mi-ai răspuns la întrebare, Artie!
De ce l-ai concediat pe Steve?
Cineva doboară Regenţii pe rând. Nu putem sta cu mâinile în sân.
Nu l-am concediat eu pe Steve. Doamna Frederic a făcut-o.
Şi facem ceva. Eu şi Leena întărim Depozitul
şi securitatea Regenţilor investighează.
Sigur e mai mult decât îmi spui. Steve a scos arma la dna Frederic?
- Trebuie să găsim... - Destul!
Lăsaţi-o baltă, amândouă! Avem un ping.
Un bărbat din Portland a dispărut ieri din parcare
într-o fulgerare de lumină şi vă trimit pe voi două.
Nu putem lucra la un caz acum.
Artie, tocmai mi-am pierdut partenerul.
Doar nu te aştepţi să iau un caz fără să primesc răspunsuri.
Linişte! Aici nu ne târguim.
Când spun să mergeţi, mergeţi. Acum, plecaţi!
Nu tu.
Stai. Întoarce-te în pat.
Da. De ce nu pot fi toţi ca tine?
Vrei să vorbim?
Ştiu cât de greu trebuie să-ţi fie să afli aşa despre mama ta.
Nu-mi pot imagina ce-aş fi făcut eu.
Probabil te-ai simţi ca o idioată.
Şi probabil ai simţi că nu ţi-ai cunoscut mama deloc.
E mama ta, Pete. Normal c-o cunoşti.
Chiar şi eu o cunosc puţin.
Am supravieţuit unei clădiri în cădere.
Şi cred că e o femeie curajoasă, puternică, uimitoare,
care te iubeşte foarte mult.
Atunci de ce nu mi-a zis?
Sunt un agent al Depozitului. Nu e ca şi cum nu cunosc secretul.
Nu ştiu. Dar sigur a avut un motiv, nu?
- Poate încerca să te protejeze. - Sigur că da.
Sau poate întreaga mea viaţă a fost o mare minciună.
Sunt doar un pion al Regenţilor şi al dnei Frederic.
De când am aflat că Sam a fost ucis din cauza unui artifact,
am început să mă întreb dacă nu suntem toţi asta.
Dar m-am şi întrebat dacă contează.
Contează.
- Eşti fericit? - Nu asta e ideea, Myka.
Eu cred că eşti. Şi ce contează
dacă e parte a unui plan măreţ sau doar noroc chior?
Contează pentru mine.
L-am minţit. I-am trădat încrederea.
- Ce fel de mamă face asta? - Una bună.
Nu e uşor pentru noi să facem asta.
Avem multe secrete, chiar faţă de copiii noştri.
E altfel pentru tine, Irene. Fiul tău nu e agent.
Ştiai că nu voiam asta pentru Pete.
Mereu m-am temut că s-ar întâmpla aşa ceva.
Ai mers împotriva dorinţei mele.
Jane, locul lui e aici. Ştii că aşa e.
L-ai crescut pentru asta fără să-ţi dai seama.
O să-şi revină.
Dar acum vreau să te concentrezi asupra A to Z Technologies.
Am încercat. Dacă aş putea să-mi amintesc...
Desigur. De ce nu m-am gândit la asta?
Vino cu mine.
Conform dnei Kinser, soţul ei stătea chiar aici
când a dispărut în lumină.
Altceva? Tunet? Fum?
Nu, fără fum, dar, după fulger, i-a murit bateria la maşină,
au explodat luminile verandei
şi s-a luat curentul pe stradă câteva secunde.
- Atunci e ceva magnetic? - Poate.
Care-şi trage energia din sursele de electricitate din jur.
Îl sun pe Artie, să văd dacă apare ceva.
Poţi s-o faci din maşină?
Vreau să verific magazinul de tricouri al lui Kinser, din oraş.
Da, bine.
Răpire extraterestră. Totul se potriveşte.
Lumina înseamnă că extratereştrii îl transportau pe dl Kinser la navă.
Şi întreruperea electricităţii a fost cauzată de unda de şoc
a motoarelor lor cu reacţie.
Asta e o teorie.
- Viola, nu? Tu eşti managerul? - Eu sunt. Intraţi.
Dumnezeule, Jeff!
Nici asta, nici aia. Mai mult sclipici pe ăsta.
- Se pare că sclipiciul e iar în vogă. - Aşa susţine Stan.
Mulţumită lui, l-am găsit peste tot. Am găsit ceva şi în vagin.
Viola!
Kinser a dat afară jumătate din angajaţi,
dar mulţumită mie sunt eficienţi.
Kinser a concediat mulţi artişti buni şi n-a făcut-o frumos.
Jeff McMasters, director de Design.
- Kinser era un şef groaznic? - Ţinea mult la afaceri.
Probabil de asta l-au vrut extratereştrii.
Lui Jason Kinser îi păsa doar de rezultat.
Nu respecta arta sau artiştii.
Era cineva anume supărat din cauza concedierilor?
- Cineva mai supărat ca alţii? - Toţi erau furioşi.
Avem nevoie de o listă de nume. Vom vorbi cu restul angajaţilor.
Oare unii dintre oamenii concediaţi au fost răpiţi de extratereştri?
Poate.
Sunt Brandon. Dă-mi drumul.
Dă-mi drumul, da?
Nu sunt supărat. Dar cred că merit o explicaţie.
Vreau să vorbim faţă-n faţă, da?
Ce naiba? Ştiu că eşti sus.
Te pot vedea!
Nu plec până nu cobori să vorbeşti cu mine!
Haide!
A mai dispărut cineva. Azi a mai picat o dată curentul.
Am verificat rapoartele de persoane dispărute.
Un programator a anunţat că atunci i-a dispărut colegul de cameră.
Dar nu e vreo legătură între el şi prima victimă, Jason Kinser.
Poate din cauză că legătura este pe nava extratereştrilor.
- Poftim? - Nimic.
Nicio grijă! Ne ocupăm noi.
Trebuie să existe şi metode mai puţin riscante.
Ne întoarcem pe firul amintirilor şi le vedem?
Da, sunt cu sutele!
- Glumeşti, nu-i aşa? - Deloc.
Îţi înţeleg îngrijorarea, agent Nielsen şi o apreciez.
Dar cineva îi atacă pe Regenţi, iar noi încă nu avem nimic.
Ştim despre A to Z Technologies.
Informaţia e îngropată adânc în amintirile lui Jane,
dacă nu cumva ai dezgropat tu ceva răspunsuri.
A to A Tech e o companie de faţadă acoperind ceva bine camuflat.
I-am dat de urmă în insulele Cayman unde am un om de legătură
care, dacă ar mai fi în viaţă, ar putea...
Bine. Dar înţelegi care-s pericolele?
Te-ai putea rătăci printre propriile amintiri
şi ai putea rămâne veşnic prizonieră între ele.
- Sunt dispusă să risc. - Dar n-o vei face singură.
Riscul artifactelor se va diminua dacă va mai fi cineva prezent,
care să te readucă la realitate, de asta voi veni cu tine.
Nu.
- Vreau să merg eu! - În amintirile mele?
E vorba şi de viaţa mea. Sau aşa credeam.
Atingeţi fiecare câte un pantof.
Jane, concentrează-te asupra a ce vrei să vezi şi să întrebi.
- A to Z Technologies. - Întocmai.
Pantoful îţi va duce subconştientul la amintirea pe care o cauţi.
Ţineţi minte că veţi fi simpli observatori.
Nu veţi putea interacţiona cu nimeni.
- Nu veţi putea schimba trecutul. - De ce-i aşa de periculos?
Când revii la amintirile trecutului,
te poate copleşi dorinţa de a rămâne printre ele.
Asta ar duce la o scindare permanentă.
De asta trebuie să fii tu acolo, ca să o tragi înapoi.
Nu vrem să fim o interferenţă, dar vom rămâne în apropiere.
Este casa! Chiar suntem acasă.
Uite bicicleta mea BMX! Am stricat-o când aveam 13 ani.
Am urcat pe rampă cu Doug Beam. Doamne, Doug Beam!
Oare ce-o face acum? Nu pot să cred! E exact la fel.
Asta n-are nicio legătură cu A to Z Technologies.
Nu trebuia să te las să vii. N-ar trebui să fiu aici.
Atunci poate că aici trebuia să ajung eu.
Mă duc să-l văd pe tata.
Nu, nu poate fi ziua aia!
Pete, aşteaptă!
Îmi pare rău, Pete.
Ştiu că s-a întâmplat ceva.
Trebuia să ne vedem la Festivalul David Lynch.
Brandon nu pierde niciodată filmele lui David Lynch.
Ştii unde fusese înainte să trebuiască să vă vedeţi?
Da, o lua de acasă pe iubita lui.
Era treabă serioasă, se întâlniseră deja de trei ori.
Voia s-o ducă la "Eraserhead".
Am încercat s-o sun, dar nici ea n-a răspuns.
- O cunoşti pe fata asta? - Nu, dar am auzit de ea.
- Foarte multe. - Adică?
Are părul blond şi-i miroase a grapefruit.
Are nişte ochi sexy şi înfricoşători, ca de păpuşă.
Un corp bestial care-l face să vrea...
"Multe", am înţeles.
Descrierea asta în culori vii are şi un nume?
- Megan. Megan Reese. - Am mai auzit numele ăsta.
Cred că e pe lista cu foştii angajaţi.
Megan Reese a lucrat pentru Jason Kinser.
Uite c-am făcut legătura!
Proprietara n-a văzut nimic,
dar l-a auzit pe Brandon, ieri, mieunând ca un motan în călduri.
- "Mieunând"? - Ăsta e cuvântul folosit de ea.
Dar îmi place cum sună când îl pronunţ.
După vecini, curentul s-a luat la ora când a dispărut Brandon.
Ăsta e apartamentul lui Megan, nu?
Punem pariu c-o găsim pe maică-sa moartă, într-un balansoar, la etaj?
Îmi place mai mult varianta cu extratereştrii.
- Claudia. - Ce-i?
Nu ştiu, dar pare cunoscut.
Dna Kinser a spus c-a văzut ceva ca un fulger.
Becurile de pe verandă s-au ars şi i-a murit bateria maşinii, nu?
Cauza putea fi un puls electromagnetic.
Am mai văzut aşa ceva în fotografiile cu Hiroshima.
Apăreau urme, aproape umbre ale victimelor,
rămase după căderea bombelor.
Jason Kinser era în centrul curţii. N-avea unde să se vadă o umbră.
Aşa-i.
Adică incidentul cu Brandon e posibil să fi fost...
Nuclear.
Megan Reese! A întârziat cu plata chiriei.
Nu iese, nu mă lasă să intru.
Nici instalatorul n-a putut intra ca să repare ţevile.
Nu pot spune că regret că aţi venit.
E un bun prilej să-i zic să-şi ia tălpăşiţa.
Doamnă, poate că nu este momentul potrivit...
Hai, Consânzeano, deschide! Ai dat de mari belele!
Pleacă! Lasă-mă în pace!
Vedeţi? Eşti la un pas de evacuare, dră!
Pleacă de aici! Pleacă de la uşă!
- E uşa mea! - Doamnă, plecaţi. Acum!
Megan, suntem de la Serviciile Secrete! Deschide!
- Plecaţi, vă rog! - Nu putem, Megan. Deschide!
Nu!
Plecaţi înainte de a fi prea târziu!
Dacă n-o faceţi, vă voi ucide, la fel ca pe ceilalţi!
V-am avertizat!
- Acum veţi muri. - Ai grijă!
Bine, Megan! Nu-i nimic.
O să... lăsăm astea deoparte.
În regulă?
- Myka, ce faci? - Suntem încă aici.
- N-a murit nimeni. - Încă.
- Megan, dă-ne artifactul! - La ce vă referiţi?
La obiectul pe care-l foloseşti ca să omori oameni, orice ar fi el.
Nu-i niciun obiect! Eu sunt de vină.
De fiecare dată când mă supăr, oamenii explodează.
Sunt blestemată. Sunt un monstru.
- Nu eşti un monstru. - Plecaţi, vă rog!
Nu înţelegeţi? Vă voi ucide!
- Vă rog! - Myka!
Calmează-te! Ne îndepărtăm. Totul e în ordine.
Myka, ce naiba?
Nu vrea să ne facă rău, Claudia. Nici nu ştie ce-i un artifact.
"Artifactus niznaius"?
- Nu deţine controlul. - Da, dar ai auzit-o!
Oamenii o păţesc când se supără ea.
Dacă n-ai observat, prezenţa noastră o supără rău de tot.
Aşa-i, aşa că vom afla care e artifactul...
- Fără să fim prăjiţi? Ce drăguţ! - Claudia, fata are probleme.
Bine, dar dacă îi ia părul foc, o ştergem de aici!
- Tot trebuie să mănânci. - Doamne, Jeannie a mea!
- Să-ţi aduc ceva? - Nu pot acum.
Nu pot să cred că s-a dus.
Nu ne poate vedea, nu?
Nu voi trece iar prin asta.
Mamă! Uită-te la tine...
O să fie mai bine, Pete.
Lattimer!
Până şi Ralph Brunsky a fost drăguţ cu mine atunci.
Dnă Frederic? Ce faceţi aici?
Credeam că e voie să fie doar doi pasageri...
Dna Frederic a fost aici? Mă cunoaşte de o viaţă?
Jane, îmi pare aşa de rău... Cu toţii regretăm.
Ce-i? Spune-mi! N-a fost un incendiu? L-a ucis un artifact?
Nu, n-a fost niciun artifact. El era un pompier foarte curajos.
- Atunci ce cauţi aici? - Ca să-mi prezint condoleanţele.
Şi să te rog să te întorci. Depozitul are nevoie de tine.
- Avem o problemă în oraş... - Nu.
Mulţumesc că ai venit, Irene.
Doamne, cât aş vrea să pot râde iar ca pe atunci!
Orice ar fi ciudăţenia asta, ştiu că te poate da peste cap,
dar, crede-mă, există o cale de întoarcere şi o vom găsi.
- De ce eşti atât de sigură? - Pentru că am trecut prin asta.
- Mă îndoiesc. - Ai fi surprinsă.
Nu e nimic.
Megan, când a început chestia asta?
Acum vreo două luni, în Indiana.
Am fost jefuită.
Un tip m-a înhăţat. Am scăpat.
Apoi toate becurile au explodat.
Tipul a dispărut. Apoi a păţit-o iubitul meu.
Ne-am certat aprins. M-a împins.
M-am înfuriat şi apoi...
Am venit aici ca să scap.
- Dar n-ai putut? - Ba da. Totul era în ordine.
Mă angajasem la un magazin care vindea tricouri
şi l-am întâlnit pe Brandon.
Dar o tipă mi-a lovit maşina şi a ţipat la mine.
Şi şeful m-a concediat pentru că am întârziat la muncă.
Apoi Brandon s-a înfuriat pe mine.
- Ce o să mă fac? - Megan, ţine-ţi firea!
Nu ceda!
Albumul de an. De vină e albumul de an!
- Megan. - Bagă-l la cutie!
N-ai văzut extratereştri, nu?
Regenţii nu există.
Instinctele tale ne-au furnizat o perspectivă nepreţuită.
Încetează! Am lăsat totul în urmă când am avut copii.
Crezi că asta se va schimba acum?
- Deci tata ştia? - Normal. Era protectorul meu.
Tocmai astăzi ai venit aici...
N-aş fi făcut-o, dar ne confruntăm cu o decizie dificilă,
de genul celor cu care mereu ne-ai ajutat tu.
Depozitele s-au descurcat fără mine milenii întregi.
Dar având mereu oameni ca tine.
Jane... Avem nevoie de experienţa ta.
E vorba de un copil.
Măcar gândeşte-te!
Ţinem legătura.
Deci nu eşti doar Regentă, ci o Super Regentă!
Dacă ştiam, îţi cumpăram o cană
cu "Cel mai mare suzeran secret din lume".
Mamă!
Ai sparge-o, ca pe toate celelalte.
- Poate artifactul nu-i aici. - Eu sunt de vină.
Oamenii mor în jurul meu. Eu sunt problema.
Stai puţin! Nu erai în preajma şefului tău când a murit!
Da, când a dispărut şeful tău, tu erai aici.
Poate a intrat altundeva în contact cu artifactul, totuşi fiind afectată?
Magazinul de tricouri. E singura variantă logică.
Trebuie să mergem acolo şi tu trebuie să vii cu noi.
- Nu plec de aici! - Ne-ai fi de mare ajutor.
Dacă ajungi acolo, poate ţi se aprinde beculeţul...
Mi-am ales prost cuvintele. Oricum...
Stai! Unde crezi că te duci?
- Ţineţi-o la distanţă! - Doamnă, intraţi în casă!
- Ţineţi-o departe de mine! - Pe mine departe de tine?
Ai întârziat două săptămâni cu plata chiriei!
Doamnă, intraţi în casă pentru siguranţa dv!
- Nu vorbi aşa cu mine! - Ştiu ce drepturi am!
- Nu mă înfuria! - Te arunc în stradă!
- Am ucis-o. - Nu, Megan...
- Am omorât-o. - Nu, Megan!
Claudia, aşteaptă! Acum e-n stare să ne ucidă pe amândoi.
- Ce-i? - Unghiul umbrei.
Fulgerul trebuie să fi venit din acea direcţie
ca să lase o umbră pe semn în direcţia asta,
dar Megan stătea acolo.
Deci artifactul e într-acolo?
Calmeaz-o pe Megan. Eu mă duc să verific ipoteza.
Da, sigur.
- Doamne, îmi amintesc asta! - Nu aveai cum să fi ştiut...
- Stai, aşteaptă! - Mamă, priveşte!
Era cel mai bun truc al meu şi nu m-ai lăudat niciodată.
- Nimic. - Făceai des chestia asta.
Dacă schimbi mustul cu lapte nu înseamnă că schimbi trucul.
Încercam să te înveselesc.
Jane, ai apucat să te gândeşti la invitaţia noastră?
Problema despre care ţi-am zis cere o rezolvare rapidă.
- Cine e? - Nimeni, scumpule. Mănâncă!
Spune-mi mai multe.
Primeai apeluri secrete de Regent sub ochii mei?
Bine, plec.
Termină de mâncat fără mine. Mă întorc la timp să pregătesc cina.
De ce? Unde te duci?
E o zi superbă. Sună-l pe Ralph Brunksy.
- Walter, prânzul e în zece minute! - Bine.
- O lovitură pe cinste! - Mersi!
- Probabil eşti vedeta echipei. - Cred că da.
Antrenorul zice că-ntr-o zi aş putea juca la profesionişti.
Dar le spune multora asta.
Pari un tip practic.
Ce te mai interesează? Ai vreun hobby?
Te cunosc? Locuieşti prin zonă?
Mă plimbam. Poftim!
- Părea important. - Pete.
Ştii mai bine decât oricine ce delicat e să lucrezi cu artifacte.
Întotdeauna e şi o parte proastă.
Băiatul avea o abilitate pe care n-ar fi trebuit s-o aibă.
- Mi s-a rupt sufletul să i-o iau. - Ce mare lucru?
N-ar fi jucat la profesionişti. Chiar a meritat să ne minţi?
- Acum ştii adevărul. - Acum nu mai contează.
Aveam 12 ani. Tot ce ştiam pe atunci
era că ţii secrete şi că mă simţeam lăsat pe dinafară.
Cum toţii avem îndatoriri. A mea era această.
- Ştii că nu-ţi puteam spune. - Nu, nu ştiu.
După ce a murit tata, de ce nu te-am putut proteja eu?
M-am întrebat unde aş fugi eu, de-aş fi în oraş,
dacă aş vrea să mă îndepărtez de oricine pe care l-aş putea răni?
Îţi zic eu, semănăm mult.
Şi tu vaporizezi oamenii cu mintea?
Sigur sunt blestemată să-i fac pe oameni să dispară.
Am pierdut recent un prieten foarte bun.
- N-a murit, dar a plecat. - Nu-i chiar acelaşi lucru.
Am un iubit înscris în programul de protecţie a martorilor.
Impresionant. Totuşi...
Fratele meu a dispărut într-o bulă interdimensională.
A durat 12 ani să-l aduc înapoi.
Bine. Şi tu eşti blestemată. Felicitări!
Mulţumesc!
Poate ar trebui să înfiinţăm un grup de susţinere
numit "La o Mână Distanţă".
Nu cred. Societatea "Luăm cu Prăjina".
- Frumos! Sună mai bine. - Scuze.
N-am mai vorbit de mult aşa cu cineva.
- Claude, ai găsit-o pe Megan? - Teafără şi nevătămată.
Ne-a apropiat însuşirea noastră de a-i respinge pe oameni.
Nu cred că Megan e cauza.
Chestia asta poate emite radiaţii de la distanţă.
Sunt pe acoperiş şi am găsit sclipici.
Probabil vinovat e cineva din magazinul de tricouri.
Dar s-a întâmplat aici, în Portland şi în Indiana.
Probabil că te-a urmărit. Albumul de an.
Claude, priveşte! Jeff McMasters.
Am vorbit cu el în magazin.
Megan, a fost coleg de şcoală cu tine.
Nu-l cunoşteam prea bine.
Megan, apare în multe dintre pozele tale.
Şi se uită fix la tine. Se pare că te urmăreşte.
Megan, dacă tipul e dispus să ucidă pentru tine,
atunci şi viaţa ta e în pericol.
La felul în care gândeşte un hărţuitor,
probabil aţi avut un contact în liceu
care n-a însemnat nimic pentru tine, dar care pentru el a fost tot.
De atunci, e obsedat de tine.
Iar acum are un artifact şi-l foloseşte ca să-i ucidă
pe cei care consideră că-s un pericol pentru tine.
Probabil crede că te protejează.
Mă protejează? Ucide oameni şi-mi distruge viaţa!
Iar noi îl vom opri.
Dar, mai întâi, trebuie să aflăm ce foloseşte.
Trebuie să ne ajuţi.
Sunt Artie şi MacPherson înainte să devină malefic.
I-am schimbat pentru totdeauna viaţa acelui băiat.
Nu, am readus-o pe cursul ei normal. Sper doar că a fost la timp.
Efectul negativ al artifactului ar fi fost mult mai grav
decât cel pozitiv.
Dacă e aşa de greu să fii Regent,
cum te-a convins dna Frederic să te întorci?
Nu ea a făcut-o, ci tatăl tău.
Haide!
- Ai văzut vreodată un cadavru? - De ce mă întrebi asta?
- Ai văzut. E mişto? - Absolut deloc.
Ţi-a murit vreodată un coleg?
Da. Se mai întâmplă.
Nu mai vreau să fii pompier.
Pete...
Eşti mare acum şi nu vreau să te mint niciodată.
E o slujbă periculoasă. Uneori se întâmplă tragedii.
Uneori se întâmplă lucruri despre care nu vreau să vorbim
pentru că sunt scârboase.
Nu-i nimic amuzant, cum crezi tu.
Dar ceea ce fac acolo e pentru tine.
Pentru tine, sora ta şi mama ta.
Pentru că dacă eu şi cei ca mine nu ne facem treaba,
întregul oraş ar putea arde.
Cei ca mine n-au de ales, Pete. Noi ţinem lumea în siguranţă.
Chiar dacă asta ne îndepărtează de cei dragi.
Dar tocmai pentru că-i iubim ne facem treaba.
- Vreau să fiu şi eu ca tine. - Eşti deja.
Bine, încă o dată!
Ar trebui să plecăm acum.
Nu, vreau să mai rămân puţin!
Peter, e vremea să plecăm.
- Mamă! - Pete, nu-i nimic.
Mamă, când am aflat despre asta,
am crezut că misiunea de Regent conta mai mult decât mine.
Am fost Regent pentru că nimic nu e mai important decât tine.
Decât tu şi sora ta.
N-am avut nicio legătură cu faptul că tu ai devenit agent.
Ai făcut-o de capul tău. Eu am fost împotrivă.
- De ce? - Nu contează.
Nu, mamă. Vreau să ştiu!
Peter, mereu îţi asumai riscuri inutile.
Doamne, e ca atunci când am cerut voie la fotbal
şi mi-ai zis că o să mă accidentez.
Nu trebuia să te las să citeşti revistele alea de benzi desenate.
Bună! Jeff!
- Sunt Megan. - Ştiu. Crede-mă, ştiu.
Începeam să mă întreb dacă mai ştii cum mă cheamă.
Poftim? Da, îmi amintesc.
Dar nu mi-ai zis nimic de atunci
când l-ai făcut pe Murphy şi pe tovarăşii lui idioţi
să mă lase în pace.
- În excursie. - Da, în excursie.
Deci de asta m-ai protejat.
Apoi m-am gândit că ai un motiv să păstrezi distanţa,
aşa că ţi-am urmat exemplul.
- Sper că am făcut ce trebuia. - Sigur, aşa ai făcut.
Mă bucur că în sfârşit avem ocazia să vorbim.
Cum o faci, Jeff? Cum îi faci pe oameni să dispară?
Vino încoace!
Când l-am găsit, am ştiut că e un semn.
De ce vorbeşti cu mine acum?
- La ce te uiţi? - Jeff, ascultă-mă! Lasă geanta.
- N-o să-ţi facem rău! - M-ai minţit!
- Nu, n-am minţit! - Nu-ţi aminteşti nimic!
După tot ce-am făcut pentru tine, tu le-ai adus aici?
- Nu! - Megan!
Haide...
După atât timp, după atâtea ocheade pe furiş,
te-ai hotărât că te-ai săturat de mine?
Opreşte-te!
Are artifactul în geantă, aşa că fii cu ochii pe el!
Am o întrebare justificată.
Dacă are un artifact care emite radiaţii,
dispozitivele Tesla sunt în pericol?
Jeff?
Nu-i nevoie să mai faci rău nimănui. Putem găsi o soluţie!
- Myka! - Nu te apropia!
- Asta e între noi doi! - Myka, ai grijă!
- Eşti bine? - Vine.
Vei plăti că m-ai minţit, Megan! Şi prietenele tale!
Toate uşile sunt încuiate, n-ai cum să ieşi!
Ţi-am zis să nu te apropii!
Mă vrei, Jeff? Sunt aici!
Te-am iubit, Megan.
- Eşti teafără? - Da.
Te-ai descurcat bine.
Binoclul era al pilotului avionului care a aruncat bomba la Hiroshima.
A văzut explozia prin el şi a absorbit oroarea momentului.
Când l-a găsit Jeff şi a privit prin binoclu,
emoţiile, furia lui i-au declanşat puterile.
- N-ai fost niciodată blestemată. - Probabil că nici tu.
Acum spui prostii. Eu sigur sunt blestemată.
- Nu-i aşa? - Vă mulţumesc. Pentru tot.
Sper să primeşti veşti de la prietenul tău.
- Pa! - Pa, Megan.
Mă duc să sun pe cineva.
- Claude. - Da?
Salută-l din partea mea.
E ca atunci când nu m-ai lăsat să rad ţelină de Ziua Recunoştinţei.
- Ai ras-o cu tot cu degete. - Nu-i un exemplu bun.
Ai găsit ceva?
Da, dar se poate să fi pierdut ce căuta mama.
Nu fi aşa de sigur.
Artie, unde ţinem brăţara lui Collodi?
Brăţara lui Collodi?
Eu şi James am capturat-o acum 30 de ani.
Ştiu.
Erai aşa de drăguţ!
Carlo Collodi e autorul poveştii originale a lui Pinocchio.
În mare parte, era un satirist furios pe lume şi acru.
În povestea originală, greieraşul îi dă sfaturi lui Pinocchio.
Acesta îl zdrobeşte cu un ciocan.
Aici e. A fost făcută din sforile unei marionete.
A fost a lui Collodi.
Cred c-a ajuns în mâinile unui băieţel.
Walter Sykes.
Brăţara îi dădea control asupra propriului trup,
ajutându-l să meargă.
Dar i-a sădit sămânţa răului în suflet.
Aztec. A to Z Technologies.
Asta ţineam eu minte.
Acel băieţel e bărbatul care ne atacă acum.
Walter Sykes.
Gardiana care poartă cătuşa e supravegheată tot timpul.
- Nu puteam ajunge la ea. - Nu-i nevoie s-o facem.
Jane Lattimer şi cu mine ne vom întâlni foarte curând.
Abia aştept reuniunea. Şi să-i cunosc fiul.
- Dar mai vreau să faci ceva, Marcus. - Steve Jinks.
Stukowski avea dreptate, e vulnerabil.
Da.
- Vezi cum faci să ajungi la el. - Da, domnule.
Îmi aduci cartea aia, Marcus?
E Lok Archer.
A fost Regent. Acum nu mai este.
Dar ultima lui acţiune ne-a fost de mare ajutor.
Am găsit recent nişte informaţii utile.
M-ai dezamăgit când n-ai distrus cătuşa.
Din fericire, mai e o posibilitate.
Subtitrare de Relic şi Felixuca www.niftyteam.ro