Postoji beskonačno mnogo svemira. I u svakome od njih postoji verzija nas.
U prethodnim epizodama:
Nemoj misliti da me poznaješ samo zato što si bila na mome mjestu.
Uopće ne možeš vjerovati drugima. -Kaže osoba koja me otela i ukrala mi život.
Probušio sam rupe u oba svemira. Možemo raditi zajedno i popraviti...
Bio si u pravu. Ne sjećaju se Petera. -Poslužio je svrsi.
Vremenski je tijek prepravljen. No njegovi se tragovi i dalje naziru.
Bio je tu pa nestao. Vidio sam ga!
Pričaj mi o danu kad je uslikana ta fotografija.
Mislim da mi je bilo šest godina. Išli bismo kampirati...
U White Mountains. Preko ljeta. -Tko je fotografirao?
Moja mama. Sjećam se da se smijala.
U dobrom si odnosu s njom?
Jako mi nedostaje.
Vratimo se na fotografiju.
Reci mi što se još dogodilo toga dana.
Molili smo je... -Samo polako. Još malo pa gotovo.
Braća i ja... Molili smo je da ga zadržimo.
Nagovorili smo je. Pristala je.
Nazvali smo ga Fred.
Kako si se osjećao zbog toga? -Sretno.
NA RUBU Epizoda 2 – One Night in October
Reći ću ti nešto o njima. Ogavna su to stvorenja.
Opaka.
Dijelom organsko tkivo, dijelom stroj.
Poput svega s one strane. Odvratni su.
Puni mržnje. Prijezirni. -Prijezirni? Opet traži istoznačnice?
Pričao mi je o mjenjolikima. Sad govori općenito o drugom svemiru. -Nemoralni.
Zli. -Waltere, već smo to prošli.
Neka prošlost ostane prošlost. Složili smo se krenuti naprijed.
Ni ja nemam dovoljno jakih lijekova s kojima bih zaboravio da su oteli Oliviju.
Zbilja? -Tjednima mi je ta grozna žena njuškala po labosu.
Grozna žena? -Druga Olivia. Otamo.
Potkupila me pekarskim proizvodima, a u isto vrijeme ukrala dio stroja.
S onim slatkim portugalskim kruhom. -Stroj koji je stvorio most? -Da!
No nisu to htjeli. Očekivali su da će naš svijet biti uništen. Izbrisan.
Waltere. To se nije dogodilo.
Ne znači da mi se moraju svidjeti.
Još je jedno ogledalo u ormaru. Kennedy, pomozi mi!
Lincoln. -Hvala.
Nema problema. -Brže!
'Jutro! -Bog.
Kakvo je to preureÄ‘enje? -Walter.
Ne gledaj me kao da imam razumno objašnjenje. To je Walter.
Lincoln je već stigao? -Rekla si mu da ćemo mu reći sve o mjenjolikima?
Nisam mislila da će doći prije mene.
Nedavno je izgubio partnera. Grad mu je nepoznat. Nikoga ne poznaje.
Vjerojatno je pomalo usamljen... -Ne. Neće moći.
Zašto ne? Zgodan je. -Izađem li s njim, počela bih se dvoumiti,
kao i obično. To bi ga povrijedilo, a onda bi mi na poslu bilo neugodno...
Čak nije ni moj tip.
Pomisliš li kad da tvoj tip ni ne postoji? -Dunham.
Odmah dolazim. ZGRADA SAVEZNE VLADE
23 žrtve zasad, sve ubijene na isti način.
Izbuši im lubanju kako bi došao do mozga.
Tkivo je probijeno i izloženo lokaliziranim električnim nabojima.
No nisu zbog toga preminuli. Službeni je uzrok smrti pothlađivanje mozga.
Kemijskim je agensom smanjena temperatura mozga. Smrzli su se iznutra.
23 ubojstva. Zašto nisam čula?
Jer ti zločini nisu počinjeni ovdje.
Zamolili su nas da pomognemo. Hoće li to biti problem?
Započni pregled.
Pregled završen.
Nakon 22 ubojstva ubojica nije ostavio ni traga. Nakon 23. pronašli smo dlaku.
Analizom DNK ustanovili smo da je to John Louis McClennan.
Nije uhićivan. Pokaz mu je valjan. Nakon identifikacije,
otišli smo k njemu privesti ga. Ali nije se pojavio. Nestao je. -Znao je.
Kvocijent inteligencije mu je 220, tako da puno zna.
Tražimo ga pet godina. Jednom mu se omanulo, neće opet. -Što ćemo vam mi?
Trebamo vas da otpratite McClennana s vaše strane na našu. -Zašto?
Čemu to? -Nadamo se da nam može dati uvid u našega g. McClennana.
Jasno mi je da imaju istu DNK... -Znam sve nedostatke.
Prošla sam ih s mojim por. Broylesom. Iskreno, nemamo izbora.
Zašto ga ne ispitate ovdje?
Želimo da vidi ubojičinu kuću. Uspije li se povezati s prostorom, stvarima,
mogao bi dokučiti nešto što mi ne vidimo. -Nadate se.
Živjela sam u tvome stanu pa sam doznala puno toga o tebi.
Ispričaj nas na trenutak.
Razumijem. Suradnja je potrebna. Ali ovo je druga stvar. -Stani.
Važno je spasiti živote, dakako.
Jesmo li uopće promislili? Kako ćemo... -Nije tako složno. Hijerarhija je jasna.
Mi smo glavni ovdje, a oni preko. -Jasno je ako postoji povjerenje.
Što s onim dijelom koji smo izvadili iz ljudskog mjenolikog?
Nisu ništa javili. -Znanstvenici im rade na tome. Nisam zaboravio.
Gledaj. Znam da ti je teško.
Da postoji drugi način, pitao bih nekoga drugoga.
Kako ćemo to izvesti? Spremni smo civilima reći za paralelni svemir?
Ništa mu nećemo reći. Prof. McClennan neće znati kamo ga vode.
Profesor je? A tamo je serijski ubojica? I mislimo da su slični?
Na našoj strani McClennan predaje forenzičku psihologiju u Connecticutu.
Specijalizirao se za serijske ubojice.
Ne znam hoće li to upaliti. Ali nije ni toliko besmisleno.
KOLEDŽ WEST CONNECTICUT Iznenađen sam. Pročitali ste članak.
Radim na nastavku. Mislim da ne smijemo podcijeniti ulogu empatije
u izgradnji jastva, ili njegova nepostojanja.
Nekoć sam radio profile za policiju, ali prvi mi je put za FBI.
Spremni ste sudjelovati?
Ag. Dunham, cijeli sam život posvetio ovome.
Postoji razlog zašto nismo izašli u javnost. Slučaj je vrlo povjerljiv.
Jedna od stvari koje nećete saznati jest kamo idemo.
Jeste li alergični na uspavljivače? -Što se dogodilo s povezima?
Put je dug, a ovako će vam biti udobnije.
Ne. Nisam alergičan.
Uđite.
Ovo je ag. Bergmann. Dat će vam blagi sedativ.
Za intrigu!
Hvala. Je li ožičeno? -Spremni.
Liv, ja sam. -Uđi!
Što misliš? -Plavo ti stoji. -Srećom, Frank voli crvenu.
Nisam rekao da mi se crvena ne sviđa. Dobro izgledaš s obje boje.
Hvala. -Dolaze. -Dobro.
Ag. Dunham. Hvala vam na pomoći. -Dobar dan, ag. Lee.
Zakopčavam sako.
Gdje da budem? -Iz onoga ćemo vozila prisluškivati. -Može.
Akcija!
Spremna? -Aha. -Moram doliti benzina.
Mogu li oprati prozore? -Voljela bih to.
Bravo, malena!
Jako lijepo. Hoćeš grickalice? -Hoću čipsa.
SVEUČILIŠTE HARVARD
Waltere.
Waltere!
Znate li koliko je to bilo glasno? -Valjda si čovjek smije umiriti dušu.
To vas umirujue? -Znaš li što je Mozart istrpio da napiše taj stavak?
Prekinite, Waltere.
Što vam je? -Ništa.
Malo sam živčan. Ne spavam dobro.
Provjerila sam lijekove, opet ih nedostaje.
Previše ih uzimate. -Eksperimentirao sam.
Opet. -U redu je.
Pomoći ću vam da se oporavite. Ali ako ima još nešto,
morate mi reći.
Moram se odmoriti. To je sve.
Idem prileći.
Mora imati kontrolu. Neuredan mu prostor smeta.
Veoma je inteligentan.
Vjerojatno samouk.
I opčinjen je mozgom.
Njemačka. Kina.
Tajland.
Intenetom je naručio mnoge dijelove za svoje stvarčice.
Čemu ovo služi? -Ne znamo.
Mora odvratiti misli od svoje bijede. Zato izrađuje stvari.
Mrsko ti je biti ovdje, zar ne?
Zašto to kažeš? -Jer bi to i nju izludilo.
Ne smeta mi.
Žarulje za inkubatore za jaja. Tata mi je radio na farmi.
Imali smo kokoši. Ne znam što će mu to.
Upada li vam u oči još nešto?
Iznimno je nesretan.
Odrastao je u neimaštini.
Druga su djeca imala stvari, on nije.
Pokušava to nadomjestiti, ali... Ne može.
Večera mu je važna.
Lovi po danu. Uklopi se u okolinu.
Moram na WC. -Dobro. Odmah se vrati.
Može? Ne diraj ono što ne moraš.
Dovršit ću tvoj zadatak. -Dobro.
Što je? -Fotelja.
Imali smo ovakve fotelje u kući u kojoj sam odrastao.
Ludo. Bile su iste takve.
Obožavao sam tu fotelju.
Što mislite? -Previše ih je.
Oni su stranci. Ne poznaje ih.
Zašto ih je tako izložio? -Ljubomoran je na njih. Zato što...
Mrzi što vode sretne živote. To traži.
Otima ih kad su sretni. Stalo mu je samo do njegovih osjećaja.
Želi se bolje osjećati.
Mama?
Mama!
Odakle mu ovo?
Znate tog čovjeka? -To mi je otac.
Što je ovo? Je li ovo smicalica?
Nije smicalica. -Ma naravno. Koji se vrag onda događa?
Zašto imate fotografiju mog oca?! -Mir. -I istu prokletu fotelju?!
Ne razumijete. -Dosta. -Nemoj. -On je moja odgovornost.
Profesore. Profesore, čekajte. -Završio sam!
Gdje sam? Gdje sam?
Trebala sam maknuti fotografije. -Svjesno si riskirala.
I ja sam mislio da će upaliti. -Broyles nije htio da to radim,
a Charlie misli da sam luda. -Charlie ispija koktele s curom s bubama.
Pardon, gospođom s bubama. Osim toga, nije još gotovo.
Ulazim. -Pusti je malo. -Nemoj!
U ovome svemiru, neke su stvari iste, a neke nisu.
Ljudi donose druge odluke...
I zbog njih stvari ispadnu drugačije. -Ovo je...
Poput noćne more.
Johne, sve što nam možete reći o njemu...
Bilo što će biti od pomoći.
Bilo što.
Ne samo da ga razumijem. Ja jesam on.
Ono što je u njemu i u meni je. -Što hoćete reći?
Nismo jedini koji imaju tajne.
Nastavite.
Otkad me pamćenje služi...
Znao sam da sa mnom nešto nije u redu.
I moj je otac to znao. Vidio je tamu.
Pokušavao me popraviti tako što bi me tukao.
Bilo je tako surovo...
I mene su zlostavljali kod kuće.
Moj očuh...
Ne bavim se slučajno time čime se bavim. Želim shvatiti sebe.
Želim pomoći ljudima poput mene.
Jeste li i vi činili isto?
Nisam. Ali htio sam.
Što vas je spriječilo? -Ne što. Tko.
Pomogla mi je pronaći djeliće...
Trenutke mira. Trenutke...
Kojih se mogu prisjetiti. -Vaša majka. -Ne. Moja bi majka...
Zvala se Marjorie. Ono što bi moj otac činio s okrutnošću
ona bi činila s ljubavlju. Naučila me da ne moram živjeti u tami.
Da mogu izaći na svjetlo kad osjetim poriv. Ovo je ludo.
Ponekad bih zamislio kakav bi mi život bio bez nje...
Bio bi ovakav.
Možeš doći?
Da mu bar mogu reći. -Što?
Da ne mora biti ovako. Da postoji način.
Da nije imao nikoga tko bi ga naučio.
Sami ste rekli. Nešto se ovdje dogodi drugačije, a nešto ne. Zar ne?
Možda. Ali, Johne...
On ne smije znati da postojite. To vam je jasno.
Za njega ne postoji drugi put. -Da.
Zove se Noreen Miller. 32 godine.
Kad se to dogodilo? -Nestala je s benzinske prije sat vremena.
Kamere su ga zabilježile prije nego što je nestala.
Nova žrtva?
John misli da vam može pomoći pronaći ga. -Idemo po njega.
Gdje je? -U kupaonici.
Nema je. -Čega nema? -Fotografije njegova oca.
ODJEL ZA RUBNE POJAVE, NEW YORK
Preuzimam svu odgovornost, gospodine. Viši sam narednik...
Štiti me. Bila je to moja zamisao. -Ne zanima me krivac. Ima li tragova?
Možda znamo kao se uputio. -Ne zvučiš mi sigurno.
Mislimo da želi pronaći ubojicu.
Zašto bi to učinio? -Želi ga zaustaviti.
Spojili smo se.
Profesor John McClennan nije odavde.
Potrajat će dok shvati razlike između njegova i našeg svemira.
Zato ćemo ga lakše pratiti. Nema pokaz pa neće moći u javni prijevoz.
S obzirom na psiholiški profil, izgledi su 43.2% da će u neobičnim okolnostima
htjeti ukrasti tuđu identifikaciju. -Ovo je poprilično neobično.
Prvotni izračuni kažu da je mogao poći u 219 možebitnih smjerova otkad ga nema.
No vjerojatnosti se uvelike povećavaju što je duže vani.
Čak i s programom za prepoznavanje lica, obrada tolikih podataka će potrajati.
Koliko dugo? -13 sati, više-manje.
Ag. Dunham, ako ste u pravu, spasit ćemo Noreen Miller pronađemo li profesora.
Javi kad nešto pronađeš. -Na zapovijed.
Imam ideju. -Obradi više podataka po satu no što ćemo ti i ja u životu.
Ako ona ne zna, druge nema. -Ali nije vidjela sliku Johnova oca, ja jesam.
Otac mu je radio na farmi.
Pronađemo li farmu... -Ali ne možemo. Johnov otac nije bio vlasnik farme.
Znam, ali na fotografiji stoji ispred traktora s tablicama.
Pennsylvania, TR53H79. Požemo pronaći registraciju.
Farma Weir. Zatvorena je prije 10 g., nakon požara u Richborou.
Otad je prazna. Noreen Miller.
Ne moram ni reći, ali hoću.
Moramo poduzeti sve kako bismo je vratili neozlijeđenu.
Pitanja? Idemo.
Dođi sa mnom.
Ne mora biti ovako. Ne moraš joj nauditi.
Uzet ćeš srebrni 45-milimetarski. Držiš ga u kutiji s alatom.
Kako si to znao?
Tamo ga je držao. Moj tata.
Što si ti? -Bio sam poput tebe.
A onda sam, jedne listopadne večeri, otišao na karneval.
Imao sam deset.
Te je noći moj otac pronašao lešine. Ali nisam to znao.
Igrao sam se. Vidio sam kako mi prilazi i odmah sam znao. Čim sam ga vidio.
To je moj život. Meni se to dogodilo.
Bacao sam obruče. -Da.
I ja. -Sakrio sam se.
Iza kotača od kola. -Ali pronašao me.
Zgrabio me za ovratnik noktiju urezanih u moj vrat.
Odvukao me kući i mlatio tri dana. -Mene nije. Ja sam pobjegao.
Što sam dalje i brže mogao.
Probudio sam se u polju, i ta žena...
Stajala je nada mnom. Zvala se Marjorie.
I zbog nje...
Ne moram raditi ono što ti radiš kako bi spriječio bol. -Nemaš kontrolu.
Ako si poput mene. -Imam kontrolu. Naučila me.
Ovo je jedini način. Ovako to radim. -Mogu zaustaviti porive. -Tiho je. -Ne.
Znam to neprekidno vrištanje u glavi. Strašno je to mjesto.
Ali mogu ti pomoći. Kao što je Marjorie pomogla meni.
Možeš izaći iz tame. Ne želiš li da bol prođe?
Želim. -Mogu ti pokazati kako.
Možda možeš.
Kad si Johnu ispričala za očuha... Htjela si mu otvoriti dušu?
Da. Ali to je istina.
Što mu se dogodilo? -Mom očuhu?
Ubila sam ga.
Možemo početi.
Prepričaj mi... svoja najsretnija sjećanja.
Pričaj mi o Marjorie.
Idite na kat!
Kvragu! -Na pogrešnom smo mjestu.
O čemu razmišljaš? -Tamo.
Ovdje je bila neka zgrada. -Moglo bi biti bilo što. Alatnica, štagalj...
Eno još jedne.
Ovdje ih je bilo nekoliko.
Ovdje je živjela obitelj.
Kako si se osjećao uz Marjorie?
Sigurno.
Bila je tako draga. Tako nježna.
Nije mi bilo jasno kako netko tako lijep može voljeti nešto tako mračno.
Ne moraš to više činiti...
Pod sedativima je, ali puls je snažan.
Johne, stavi ruke gdje ih mogu vidjeti. -Htio sam ono što je imao.
Što mu je dala. -Johne, ruke u zrak. -Oduzeo sam mu je.
Nisam smio.
Zbog nje je osjećao sućut.
Što sam im to učinio?
Marjorie? Što sam to učinio?
Kako je profesor?
Čini se da nema trajnih posljedica za motoričke i kognitivne funkcije.
No pretrpio je djelomičan gubitak pamćenja. -Djelomičan?
Ne sjeća se proteklih nekoliko tjedana. Niti da je sudjelovao u slučaju.
A Marjorie? -Sjećanja na Marjorie su izvučena.
Neurolozi smatraju da su trajno izgubljena.
Ali možda ga jedino ona sprječava... -Znam.
Morat ćemo pripaziti na njega kad izađe. -Mogu li razgovarati s njim?
Rekli su mu da je ozlijeđen tijekom izrade profila za FBI. -Dobro.
Zdravo.
Sjećate li me se?
Baš ništa?
Ja sam Olivia Dunham. Jedna od agenata sa slučaja.
Rekli su da sam spasio život jednoj ženi. -Tako je.
A vjerojatno i više. Došla sam vam zahvaliti.
Drago mi je što sam mogao pomoći.
Sjećate li se Marjorie?
I drugi me agent to pitao. Ne.
Ali sve mi je nekako u tami.
Je li imala veze s istragom? -Recimo.
Želim vam brz oporavak. -Znate kako kažu.
Čak i u najcrnjoj tami možemo izaći na svjetlo.
Zna čemu ga je naučila, ali ne sjeća je se. Kako je to moguće?
Možda ću zazvučati sentimentalno...
Oduvijek sam smatrao da postoje ljudi koji ostave trajan trag na duši.
Neizbrisiv otisak.
Waltere, ovdje sam. -Tko si ti?
Čuješ li me? Ovdje sam. -Ne. -Waltere, ovdje sam.
Nisi. -Tu sam, Waltere.
Samo si... Izmišljotina!
Waltere, ovdje sam.
Ovdje. Waltere, ovdje sam.
Čuješ li me? Ovdje sam.
Pomozi mi, Waltere. Molim te, pomozi mi.
Preveo i prilagodio: amiS