- Da! - De ce eşti aşa de încântat?
- E ultimul număr din Skymall. - Ce drăguţ...
Pe bune, dragul meu, cine se mai abonează la Skymall?
Nu-s destule porcăriile alea despre avioane?
Porcării? Crede-mă, mamă, asta-i poarta spre cele mai noi invenţii ale omenirii.
Unde altundeva mai găseşti o telecomandă care să aibă... tirbuşon?!
- Ce-i? - Cred că e scrisoarea pentru Alexis
de la Universitatea Stanford.
Puiule... eşti bine?
Da, dar devine totul atât de real. Ce repede a crescut!
Ce voiai, să stea aici la infinit?
- Ea, da. Tu... - Ia vezi!
- A venit corespondenţa? - Da.
Ai aici ceva de la un domn Stan Ford. Îl cunoşti?
Ei bine, iubito?
- Nu m-au admis. - Poftim?
- Îmi pare rău, iubito... - Dar mi-am ales deja materiile.
Mi-am cumpărat tricouri. Plănuisem totul...
Cum pot cei de la Stanford să considere că nu merită?! E perfectă!
- Săptămâna trecută nu voiai să plece. - Da, dar nu voiam să nu fie admisă.
Eram sigur că va fi admisă. Tu ai fost.
Acum, n-aş mai fi. Oricum, lasă-ţi deoparte orgoliul rănit.
- Sunt sigură că e distrusă. - De fapt, acum e în faza de negare.
Când am plecat, vorbea la telefon cu cei de acolo, explicându-le că e o greşeală.
- Unde-i cadavrul? - Bună întrebare.
- Adică nu-i niciun cadavru? - Nu. Doar sânge, mult sânge.
Indiferent al cui o fi, e clar că n-a supravieţuit.
- Unde a dispărut? - Tu eşti cel cu teoriile ciudate, Castle.
- Zombi. - Sunt indicii că a fost mutat cadavrul.
Cred că ştiu eu cine l-a mutat. Am găsit martori care au văzut o dubiţă albă
care pleca de la locul faptei imediat după ora 7:00.
- Au văzut şi cine era la volan? - Nu, dar căutăm şi alţi martori oculari
şi verificăm toate camerele de supraveghere pe o rază de cinci cvartale.
Urme de cauciucuri. Fotografiază-le.
Poate reuşesc criminaliştii să afle marca şi modelul.
Sunt două urme diferite de paşi. Au fost cel puţin doi.
- Dar nu sunt urme de pe tălpi. - Probabil au purtat cipici.
Un cadavru dispărut, ucigaşi care îşi acoperă urmele, la propriu,
mai are cineva senzaţia unui comando asasin?
Haide, Castle, doar nu vrei să spui că e opera unor asasini de profesie?
Nu eu spun asta, ci dovezile. Pun pariu că tipul deja e pe fundul mării.
E un tipar, Ryan. Să vedem dacă poate fi identificat de criminalişti.
- Ai probleme? - Nu, scuze...
Cuvântul ăsta, "tipar"... mă înscriu cu Jenny la magazine pentru nuntă.
Porţelanuri, argintărie, lenjerie... să nu mai zic de...
Amprenta pentru criminalişti, am înţeles.
- Cred că am aflat cauza morţii. - În afara hemoragiei masive?
Împuşcături. Le-au auzit vecinii la 6:40 azi dimineaţă.
- La 6:40? Eşti sigur? - Da, de ce?
Fiindcă martorii lui Ryan au văzut o dubiţă care pleca pe la 7:00.
Cine ar ucide un om, l-ar lăsa să sângereze şi apoi i-ar lua cadavrul?
Cred că excludem varianta cu comandoul.
- Cea mai bună pistă este amprenta în sânge? - Analizând cusăturile, criminaliştii spun
că e vorba de o servietă Underwood, scumpă, care se vinde în doar două magazine.
- Ne vor da lista clienţilor. - E cu bătaie lungă, oricum.
Aşteptăm analiza urmelor de cauciucuri, iar detectivul Ryan verifică
peste 50 de camere de supraveghere pentru a găsi dubiţa.
- Cum stăm cu identificarea victimei? - După analiza de sânge,
dr. Parish afirmă că e vorba de un bărbat.
Căutăm în rapoartele privind bărbaţii dispăruţi în acea zonă.
Bărbaţi? Aţi redus cercul la bărbaţi?
Păi, în New York, asta elimină vreo 4 milioane de femei, deci...
Domnule Castle, nu ştiu ce vede primarul la tine, dar ştiu de ce semănaţi.
E pe durată determinată.
- Poate dacă-i trimiteam flori... - Nu, nu.
O anchetă fără cadavru... e ceva nou, nu?
Au mai fost anchete în care poliţiştii n-au găsit cadavrele.
Dar şi în cazurile alea ştiau cine-i victima.
Un tată a patru copii dispare la pescuit şi se găseşte sânge în garajul familiei.
De unde începi când nu ştii cine-i victima?
Păi...
...ştii... poţi să...
- Trebuie să găsim cadavrul, aşa-i? - Da.
Poate vă ajut eu. O cameră de securitate din apropierea străduţei
a surprins trei dubiţe care se potrivesc descrierii martorilor.
- Două Astros şi un Econoline. - E Econoline.
- Am primit analiza cauciucurilor. - Ştim numărul de înmatriculare?
E înmatriculată pe PW Storage.
- La doar şase cvartale de locul faptei. - Să mergem!
Ăsta-i numărul de înmatriculare.
Beckett...
La uşă.
Gata?
Ce naiba?!
- Ce-i în chestiile astea? - Nu ştiu.
După mărime, te poţi aştepta să fie...
- Oameni! - Doamne!
Sunt oameni. Oameni!
Par îngheţaţi.
Ce naiba-i aici?
CASTLE Sezonul 4 Episodul 3
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam
- Cine-or fi? - Nu simte nimeni impulsul
- de a fugi pe străzi urlând "au venit!"? - Sunt detectiv Beckett.
- Am nevoie de criminalişti... - Mişcare! În stânga!
- Poliţia! Mâinile sus! - Nu trageţi!
- Acum! - Întoarceţi-vă!
- Ne făceam doar meseria. - Adică aceea de a ucide şi congela oameni?
Nu, era deja mort când am ajuns noi să-l luăm.
Lucrăm pentru Passageway, o firmă de criogenie.
- Criogenie. - Întoarceţi-vă!
Aşa se explică sala aia plină de îngheţată umană.
Au contract cu noi. Îi îngheţăm.
Pentru a fi readuşi la viaţă într-un viitor SF, când moartea va fi vindecată.
- Mă pot băga şi pe mine până la nuntă? - Cum ştiaţi că era mort înaintea noastră?
Avea ceas biometric cu monitor de puls şi GPS.
Suntem anunţaţi imediat ce se opreşte pulsul unui client.
- Am ajuns în 15 minute. - Aşa se explică intervalul de timp.
Chiar şi de-i adevărat, ce-a fost în capul vostru să mişcaţi victima unei crime?
- De ce n-aţi sunat la 911? - Nu puteam aştepta.
În criogenie contează fiecare minut. Trebuia să-l congelăm cât mai rapid.
- Ca să-i menţinem creierul în viaţă. - Creierul lui nu-i în viaţă, ci mort.
Asta-i părerea voastră. Sunt dr. Ari Weiss, director executiv al Passageway.
El e avocatul meu, Johnny Rosen. Cred că aveţi multe întrebări.
Prima ar fi cine-i victima pe care aţi luat-o de la locul faptei?
Se numeşte Lester Hamilton, profesor de biologie la Universitatea Hudson.
- Poţi verifica? - Imediat.
Îmi era şi prieten vechi din facultate.
- Ce ironie că a murit aşa tânăr... - De ce?
Făcea cercetări pentru dezvoltarea metodelor de prelungire a vieţii.
Nu l-a prea ajutat asta. Lucra cu dumneavoastră?
Nu. Lester s-a axat pe modul de a prelungi viaţa înainte de moarte.
Eu am creat Passageway pentru a păstra speranţa unei vieţi viitoare, după moarte.
Aveţi şi celebrităţi pe aici? Ted Williams? Jack Frost?
- Nu vă pot da date despre clienţii noştri. - Despre unul din ei, va trebui.
Lester Hamilton a fost ucis, iar legistul va prelua cadavrul său în custodie.
- De îndată ce va ajunge. - Doamnă detectiv, clientul nostru
avea un contract ferm cu Passageway să-i fie îngheţat trupul după moarte.
Dacă nu aveţi mandat, nu pleacă nicăieri.
Orice încercare de a-l lua constituie imixtiune şi vă vom da în judecată.
Am înţeles.
Procuratura nu ne susţine. Au zis că legea aplicabilă cazului e obscură.
Cred şi eu. E ucis un cercetător care studia modul de prelungire a vieţii,
apoi o firmă obscură de criogenie fuge cu cadavrul?
Sunt întrunite toate caracteristicile unei conspiraţii vaste şi perfide.
Încă mă gândesc la cum o să-i explic lui Gates.
Ne-au furat victima şi ameninţă că ne dau în judecată?!
E veşnica problemă "oul şi găina".
Întrucât cadavrul lui Hamilton este pe o proprietate privată,
nu-l putem lua fără mandat, dar nu putem nici să obţinem un mandat,
fiindcă, fără cadavru nu putem dovedi că a fost omorât.
- Ai învăţat asta de la avocatul lor? - Nu, mama era avocat.
Credeţi-mă că se vor prevala de acest argument.
- Bun. Atunci cum stăm? - Specialistul în criogenie a spus
că Hamilton a fost împuşcat de două ori în piept.
I-au examinat hainele şi, după găurile din cămaşă,
se pare că a fost un glonţ de calibru mare. Erau bani în portofel.
- Deci n-a fost un jaf oarecare. - Ce ştim despre servietă?
Tehnicianul a zis că n-au găsit nicio valiză la locul faptei.
Am sunat-o pe soţia lui Hamilton. E sigură că a plecat cu servieta.
Vine încoace cu dr. Phillip Boyd. E un coleg de-al doctorului Hamilton.
Da.
Acum trei zile, biroul lui Hamilton din Universitatea Hudson a fost spart
şi computerul i-a fost distrus. Nu s-au descoperit făptaşii.
Verifică tu. Vezi dacă le-a scăpat ceva poliţiştilor din campus.
Se pare că în servietă sau în biroul acela era ceva pentru care merită să ucizi.
Află ce anume, detectiv. Apoi convinge-o pe soţie să îi scoată cadavrul.
Da, domnule.
Nu pot face asta. Trebuie să ţin cont de dorinţele lui Lester.
Doamnă Hamilton, înţelegeţi că fără cadavrul soţului dumneavoastră
nu putem rezolva crima?
Dacă se întrerupe criogenia, va dispărea pentru întotdeauna.
Cu tot respectul, deja e dispărut pentru întotdeauna.
Lester v-ar contrazice. Am fost 20 de ani colegi la Hudson.
Credea cu adevărat în asta. Pentru el, cheia prelungirii vieţii,
a reversibilităţii morţii era cercetarea,
aşa că n-ar fi renunţat la şansa de a trăi din nou.
Ştiţi de ce s-a axat pe prelungirea vieţii?
Eram îndrăgostiţi nebuneşte unul de altul. Mi-a spus că o singură viaţa nu-i destul.
Voia mai mult. Şi eu la fel.
Doamnă Hamilton, credem că cel care l-a ucis pe soţul dvs a furat şi servieta.
- Ştiţi ce era în ea? - Cercetările despre proiectul "Ambrozia".
- Mereu o ţinea la el. - "Ambrozia", adică
ceea ce mâncau zeii greci pentru a fi nemuritori?
- La ce se referea acest proiect? - Phillip, le explici tu?
Nu e domeniul meu, dar Lester inventase nişte implanturi care făceau organismul
să producă celule tinere în locul celor îmbătrânite.
Se aştepta să poată prelungi viaţa cu minimum 10 ani.
Un astfel de tratament ar fi produs o avere unei companii farmaceutice.
Miliarde. Deşi majoritatea banilor s-ar fi dus la Beau Randolph.
Beau Randolph? Tipul cu "Studentele nebune"?
Cum de... ce legătură are un mogul al industriei porno cu asta?
Noi, cercetătorii, ne luăm fonduri de unde putem.
Randolph a făcut avere din pornografie şi acum e investitor.
- Îi finanţa cercetările lui Lester. - Acum nu, Lester a rupt legătura cu el.
De ce?
Lester voia o abordare mai deschisă, voia să-şi publice cercetările online
apoi să le dezvolte împreună cu alţii pentru a grăbi procesul.
Astfel, nimeni nu putea deţine patentul.
- Şi Randolph ce-a zis? - S-au certat îngrozitor,
dar Lester era hotărât. De fapt, azi trebuia să urce datele.
- Când s-a certat soţul dvs cu Randolph? - Acum trei zile.
Acum trei zile... când i-au spart biroul.
Beau Randolph este dezgustător, dar...
- Chiar credeţi că... - Cred că pierderea câtorva miliarde
este motiv de crimă.
Beau Randolph nu este doar proprietarul unui Smith&Wesson de calibrul 45...
Calibru suficient de mare să producă acele răni de intrare în victimă...
- Ci are şi permis port-armă. - Cum? Eu nu pot obţine unul!
- Cum l-a obţinut? - La modul greu.
Nişte tipi şi-au văzut prietenele în filmele lui şi l-au bătut măr.
- Nu mai sunt gelos. - Totuşi, arma nu-l leagă de crimă.
Dar poate asta, da. Am urmărit cardul victimei.
La 6:30 azi dimineaţă, a luat micul dejun la cafeneaua "Medusa".
Am vorbit cu chelneriţa. Ghici cine a fost cu el!
- Beau Randolph. - Şi au ţipat ca nebunii.
La 6:30, deci cu 10 minute înainte să fie împuşcat.
Hai, Castle.
Proiectul Ambrozia... sună a roman de Robert Ludlum,
în care un playboy milionar ucide un cercetător pentru a pune mâna
- pe formula secretă a vieţii eterne. - Zece ani nu înseamnă viaţă eternă.
- Tu ai face-o? Ţi-ai pune implanturi? - Nu cred că am nevoie.
Mă refeream... la implanturile farmaceutice.
Şi să trăiesc 100 de ani în loc de 90? Nu, cred că zic "pas".
Şi dacă ai rămâne la fel ca acum în următorii zece ani?
- Nu vreau să rămân la fel. - Cum să nu vrei zece ani în plus?
Am învăţat că nu ştii niciodată cât ai de trăit.
Şi, dacă aş şti că am mai mult de trăit, mi-aş risipi viaţa.
Va trebui să-ţi faci implanturile alea, altfel vei îmbătrâni,
iar eu, peste zece ani, voi arăta exact la fel.
- Oricum aşa va fi, nu? - Doamnă detectiv Beckett.
- Domnul Randolph vine imediat. - Perfect, mulţumesc.
Toată lumea din "Bătaia cu perne" să vină aici.
Ar trebui să le facă cineva nişte haine ca lumea fetelor ăstora...
De când ai devenit aşa de critic la adresa unor femei aproape dezbrăcate?
De când fiică-mea e-n prag de facultate.
Iată-l şi pe profanatorul de studente.
Detectiv Beckett. Sunt Beau Randolph.
Eşti sigură că n-ai venit la audiţie pentru un serial de-al meu?
- Nu. - Atunci cu ce pot să te ajut?
Poţi răspunde unor întrebări despre Lester Hamilton.
De exemplu, de ce l-ai omorât?
Da, am fost azi dimineaţă la cafenea cu profesorul Hamilton.
Singura crimă a fost mâncarea proastă.
- Martorii spun că v-aţi certat. - Aşa-i.
Am băgat milioane în cercetările lui şi brusc voia să le dea pe gratis?
Pornografia pe internet m-a învăţat că nu te îmbogăţeşti oferind ceva gratis.
De-aia l-ai ucis, să fie proiectul în siguranţă,
înainte să-l urce acolo unde îl putea vedea oricine?
De-aia m-am dus acasă şi mi-am sunat avocatul, să ceară interdicţie.
- Portarul zice că ai ajuns acasă la 7:10. - Aşa este.
Lester Hamilton a fost ucis la 6:40.
Timp berechet să-l împuşti de două ori înainte să te duci acasă.
- Nu l-am ucis eu, dar ştiu cine. - Zău?
- Ne spui şi nouă? - Luna trecută i-a fost respinsă testarea.
L-am asigurat că era ceva temporar, dar zicea că e aproape de reuşită.
Şi că n-avea de gând să-i lase pe nişte birocraţi să-i stea în cale.
După o săptămână, am observat că lipseau 100.000 $
dintr-un cont pe care i-l făcusem eu.
Crezi că a mers mai departe cu testarea umană fără aprobare.
Da... în secret.
Apoi m-a trimis la plimbare. Cred că a reuşit, până la urmă.
Cred că proiectul Ambrozia a funcţionat.
Foarte interesantă teorie, domnule Randolph.
Dar tot nu ne-ai spus cine crezi că l-a ucis pe Hamilton.
Dacă făcea testări ilegale, de unde-şi lua subiecţii?
Vă pot spune că nu erau studenţi.
Sunt genul de oameni pe care nu-i deranjează acele şi au arme.
Uite părerea mea care, spre deosebire de a ta, se bazează pe fapte.
Ai băgat milioane de dolari în cercetările lui Hamilton
şi, când ai crezut că Hamilton a reuşit, te-a dat la o parte.
Ăsta se numeşte motiv.
Ai o armă de mare calibru. Hamilton, întâmplător, a fost împuşcat cu aşa ceva.
Asta-i modalitatea. Şi ai fost văzut certându-te cu victima,
cu zece minute înainte de a fi ucisă. Asta-i ocazia.
E conjunctură, doamnă detectiv. N-ai dovezi.
Ba da.
Criminaliştii au aflat că s-a tras azi dimineaţă cu arma ta de calibru 45.
Ştii cum îi spunem la asta? Dovadă.
N-are nicio legătură cu Hamilton. Era un cârd de porumbei pe acoperişul meu.
Făceau zgomot, iar eu voiam să dorm.
Porumbei? Cu din astea-mi vii?
Dat fiind faptul că singura voastră dovadă e îngheţată în corpul lui Hamilton,
da, cu din astea vin.
Până atunci, vreau să vină avocatul meu.
Ticălos arogant!
Fără martori oculari ai împuşcăturilor, nu avem decât arma.
Nu putem face analiza balistică fără gloanţe şi deci nu putem dovedi că-i arma crimei.
Mulţumesc, domnule Castle, ştiu cum e analiza balistică.
Ne trebuie cadavrul, altfel n-avem niciun caz.
Sun la procuratură. Nu mă interesează cât de obscură e legea aplicabilă.
Avem un suspect.
Uite cum stă treaba. Procuratura crede că suntem îndreptăţiţi să primim mandat
şi să luăm în custodie cadavrul lui Lester ca probă în ancheta morţii sale.
- Ştiţi că ne vom opune, nu? - Chiar vreţi să riscaţi
ca legea aplicabilă să se bazeze pe aceste împrejurări deosebite?
O astfel de lege va limita drepturile tuturor clienţilor voştri.
Sper să găsim o altă modalitate, dar am nevoie de acel cadavru.
Nu putem ceda dreptul clienţilor noştri la o viaţă viitoare lungă şi productivă
fiindcă nu-i convine statului.
Atunci veţi fi contactaţi de procuratură.
S-ar putea să fie şi o altă cale.
Radiografiile au arătat că inima lui Hamilton a fost distrusă de gloanţe.
Deci nu mai este prioritară deţinerea corpului.
Criogenia se referă mai ales la păstrarea creierului.
Până când va exista tehnologia pentru a-l învia pe Hamilton,
vom reuşi cu siguranţă să regenerăm şi corpurile.
Ideea este că putem să nu amestecăm procuratura
şi puteţi lua imediat corpul lui Hamilton,
dacă acceptaţi să-i lăsaţi capul la păstrare, la Passageway.
S-a făcut.
Tot ce trebuie să facem este să potrivim gloanţele la arma lui Randolph.
- Nu se potrivesc. - Cum adică?
Adică gloanţele din pieptul lui Hamilton n-au fost trase cu arma lui Beau Randolph.
- Eşti sigură? - Nu, stau aici şi inventez.
- Bineînţeles că sunt sigură. - Scuze.
Iată raportul balistic. Arma lui Randolph este calibrul 45.
Omul fără cap a fost împuşcat cu un 38.
Cadavrul trebuia să ne consolideze cazul, nu să-l facă bucăţele.
Cum se poate ca gloanţele să nu se potrivească?
- Am o teorie, dar n-o să-ţi placă. - Acum sunt deschisă la orice.
- Randolph e nevinovat. - Ai dreptate. Nu-mi place.
Randolph nu poate fi singurul care voia cercetările lui Hamilton.
- Poate un alt cercetător concurent? - Poate. O sun pe soţia lui...
să văd ce ştie.
"Unde eşti, tată?"
Alexis?
Da, e tulburată. Întotdeauna a primit ce şi-a dorit.
- Te superi dacă... - Nu. Trebuie să fii lângă ea.
- Eşti sigură? - Da, Castle.
- Cred că mă descurc câteva ore fără tine. - Bine. Dar nu mai arăta aşa fericită.
- Ryan, ce faci? Pe unde-ai fost? - La facultate.
Am cercetat spargerea dată în biroul lui Hamilton. Ascultă...
- Ce naiba e asta? - Ăsta, prietene, e alibiul lui Randolph.
- Un porumbel mort? - Criminaliştii l-au găsit pe acoperiş
- ... cu un glonţ de-al lui în burtă. - Serios?
Deci Randolph a comis o crimă.
Da, îi fac raport pentru cruzime faţă de animale.
Poate că mai e timp să-l îngheţăm pe micuţul ăsta.
- Biroul lui Hamilton? - Da.
În primul rând, poliţiştii din campus...
ştiu ce-o să facem când n-o să ne mai pese. Măcar au sigilat probele.
Am reuşit să scoatem amprente de pe computerul spart al lui Hamilton.
Sunt ale unuia din studenţii lui, Eddie Peck. 10 pe linie, n-are cazier.
Şi ce căuta să-i spargă biroul şi computerul lui Hamilton?
Spune-mi dacă îţi răspunde la întrebare.
Tatăl lui e cercetător şef la Smith & Briar Pharmaceuticals.
Tânărul Peck a furat cercetările de la tatăl său.
- Ţi se pare cunoscut, Peck? - Ar trebui. Amprentele tale sunt pe el.
Ştim că tu ai spart biroul lui Hamilton. Ce căutai?
Nu trebuia să iasă aşa, jur. N-am vrut să fiu o dezamăgire.
Pentru cine, tatăl tău? Ai făcut-o pentru el, nu-i aşa?
Nu ştiţi cum este.
- Ce-ai făcut cu cercetările? - Care cercetări?
Ale profesorului Hamilton, proiectul Ambrozia.
Erau în servieta lui şi de aceea l-ai ucis.
Să-l ucid?! Nu, nu! L-am rugat să-mi schimbe nota.
Poftim?
Am cunoscut-o pe Suzy la începutul semestrului.
N-am mai fost îndrăgostit până acum şi era tare greu.
Când nu eram cu ea, nu făceam decât sa visez la ea.
Despre ce naiba vorbeşti? Ce legătură are viaţa ta amoroasă cu asta?
Din cauza ei n-am învăţat pentru examenul profesorului Hamilton. Am luat 5.
În familia mea nu se ia nota asta, mai ales la bio. Tata m-ar ucide!
Aşa că am intrat în biroul lui Hamilton şi am încercat să schimb nota din computer,
dar n-am ştiut parola. Am devenit frustrat si am dat cu el de pereţi.
Să nu mă minţi, Peck.
În raportul lui Hamilton scrie că ai luat 10 la examenul lui.
După orele de a doua zi, l-am urmărit încercând să-mi fac curaj
să-l implor să-mi schimbe nota. Dar am ajuns într-un cartier înfricoşător.
- Iar el a intrat într-un hotel. - Ce a făcut acolo?
Nu ştiu. Dar a ieşit cam o oră mai târziu
şi când m-a văzut, s-a speriat. I-au ieşit ochii din orbite.
S-a oferit să-mi schimbe nota cu un 10 dacă nu spun nimănui că el a fost acolo.
- Cum se numeşte hotelul? - 130th Street Inn.
Tipul ăla cu ochii mici, un mare cercetător? Nu mai spune!
- De când vine aici? - A închiriat camera luna trecută.
- A plătit cu banii jos. - Ce-a făcut aici o lună întreagă?
Scumpule, în hotelul ăsta, nu întrebi, nu ţi se spune.
- Deci n-ai întrebat, dar ai putea spune? - Mititelul a făcut mare caz
să nu intre nimeni la el în cameră, nici măcar pentru curăţenie.
M-am gândit că are vreo colecţie de păpuşi gonflabile.
Nu seamănă cu "băiatul în balon de plastic"?
Vă spun, eu nu fac curăţenie aici.
- Vă rog să vă retrageţi, doamnă. - Sa fiu a naibii.
Ar fi bine să nu fie vreun cadavru ciopârţit.
Intră...
Bisturie... burghiu...
- Ăla e laser? - Lidocaină. Anestezic.
Seringi. Frate, e o sală de operaţii.
Pe cine opera Hamilton şi de ce aici?
Proiectul Ambrozia. A spus că e pe cale să descopere ceva important.
- Dar i s-au refuzat testările pe oameni. - Se pare ca Beau Randolph avea dreptate.
Hamilton s-a decis să nu aştepte.
Cine ar accepta un experiment ilegal
al unei proceduri chirurgicale netestate?
Dacă m-ar face să mă simt mai bine, să trăiesc mai mult, aş încerca şi eu.
Dar totuşi, nu într-un hotel jegos. Îmi trebuie unul de cinci stele.
- Ştii ceva de Alexis în dimineaţa asta? - Nu.
Când am ajuns aseară acasă, era cuibărită pe canapea.
A trebuit s-o car în pat. E prima oară după mulţi ani.
Biata fetiţă. N-a fost ea însăşi de când a fost respinsă.
Bună, scumpo. Ce-i în cutie?
Viaţa mea de minciuni.
Le arunc pe toate.
Draga mea, toate premiile tale? Ai muncit din greu pentru ele.
Oare? Jumătate sunt trofee pentru participare.
Trofeul Prichindelul la fotbal. Îţi aminteşti când...
... ai înscris cu capul şi nici nu ţi-ai dat seama?
Şi am primit un trofeu pentru asta? N-am câştigat nici măcar un meci.
- Parcă nu ţineai scorul. - Uite că Stanford ţine scorul.
Câteva premii sunt pentru realizări adevărate...
Gimnaziul Franklin, concursul de ortografie,
şcoala pregătitoare Marlowe...
Eu voiam Stanford!
Scumpo, ştiu că Ashley merge la Stanford...
N-are nicio legătură cu Ashley! E vorba de mine, tată! Sunt o ratată!
Doar pentru că n-ai intrat la o şcoală
nu înseamnă că eşti ratată.
Dar va trebui să accepţi că n-ai intrat şi să mergi mai departe.
Cum?
Am vrut să-i dăruiesc copilăria pe care eu n-am avut-o.
- Poate că am protejat-o prea mult. - I-ai dăruit o copilărie minunată, Castle.
- Nu e un lucru rău. - Este dacă nu poate suporta o respingere.
Toţi ne alegem cu inimile frânte într-un final.
Las-o puţin timp. Îşi va găsi calea.
Atâta vreme cât nu ajunge la audiţii la Beau Randolph.
Ai aflat ce se întâmpla în hotelul de orori al lui Hamilton?
Lanie face teste pentru sângele de pe instrumente,
dar până acum, se pare că cel puţin unul dintre subiecţi
nu era mulţumit de rezultate. Criminaliştii au găsit nota în hotel.
"Mi-ai spus c-o să funcţioneze. Am avut încredere în tine."
Se pare că Beau Randolph avea dreptate. Hamilton făcea teste pe oameni.
- Dar n-a ieşit cum plănuise. - Poate că monstrul lui Frankenstein
s-a întors şi l-a ucis pe Frankenstein.
N-am reuşit să aflăm cine a scris biletul.
Singurele amprente din cameră erau ale lui Hamilton.
- Şi soţia lui Hamilton? - Am vorbit cu ea, colegii lui
şi studenţii. Nimeni nu ştia că el face cercetări în secret.
Cineva trebuie să fi ştiut. Căutaţi în jurul hotelului.
Sunt foarte mulţi vagabonzi în zonă. Poate că de acolo îşi lua subiecţii.
Nu-l înţeleg pe Hamilton... la nivel de caracter.
De ce şi-ar risca
reputaţia, siguranţa să facă testări ilegale într-un hotel ieftin?
Era gata să renunţe la cercetări, deci nu e vorba de bani.
De ce era atât de grăbit?
Lanie are rezultatele ADN.
Laboratorul ne spune cine erau subiecţii lui Hamilton?
Rezultatele preliminare ADN de la ace si burghiu arată că ADN-ul
este de la aceeaşi persoană... Lester Hamilton.
Lester nu făcea experimente pe altcineva.
- Cineva îl testa pe el. - Păi...
Şi s-a decis să n-o mai lungească, folosindu-se pe el ca subiect de testare.
- Dar cine îl testa? - Şi cum a ajuns să fie ucis?
- Pot să... - Poate că tratamentul a avut succes.
Hamilton şi-a dat seama că era în punctul
unei descoperiri senzaţionale pentru prelungirea vieţii..
Fraţilor! Staţi aşa!
Opriţi-vă şi voi o clipă.
Mulţumesc. Toate teoriile astea sunt drăguţe ca de obicei.
- Dar avem o problemă. - Cum aşa?
Implantul proiectului Ambrozia trebuia să fie în braţul pacientului.
I-am verificat braţul, de fapt am verificat fiecare centimetru din corpul lui Hamilton.
Nu erau intervenţii sau răni pe nicăieri.
Nu înţeleg. Ziceai că acele aveau ADN-ul lui.
Îl aveau. De asemenea, materia lui cenuşie.
Adică totul se făcea în capul lui?
Singura parte din Hamilton pe care n-ai verificat-o încă.
Adu-mi capul lui şi îţi pot spune despre ce e vorba.
Am avut o înţelegere.
Înainte, atunci când capul dl. Hamilton nu era relevant pentru caz.
- Acum este. - Vă rog.
Dr. Weiss, am mandat şi eşti invitat să-l citeşti.
Ştiu că e legal, dar gândeşte-te la dorinţele lui Lester.
Dorinţele lui sunt pe planul doi în aceasta anchetă.
Deschide uşa.
Voi fi cât se poate de non invazivă, dr. Weiss.
Orice invazie îi va distruge memoria,
personalitatea, funcţiile vitale.
- Doamne! - Ce este?
A dispărut.
Containerul termal trebuia să fie aici.
- Cred că glumeşti. - Vrei să spui că i-ai pierdut capul?
Nu înţeleg. Cum să dispară capul soţului meu?
Încercăm să aflăm, doamnă Hamilton.
Ştiţi cumva cine îl putea opera la hotelul din strada 130?
I-am spus deja detectivei Beckett că nu ştiu nimic despre asta.
Trebuie să-l găsesc imediat.
Trebuie să mă asigur că dorinţele îi sunt respectate.
Înţeleg şi vă promit că noi facem tot ce putem...
Şi dr. Weiss? El e şeful acolo. Aţi vorbit cu el?
Detectiv Beckett e cu el.
Sunt la fel îngrijorat pentru capul lui Hamilton ca şi tine, detectiv.
Trebuie să fi fost o spargere la centrul de depozitare.
O spargere? Chiar aşa? Pe asta mergi?
Nu s-a mai întâmplat aşa ceva unuia dintre clienţii noştri.
- E singurul lucru care are sens. - Îţi spun eu ce are sens, dr. Weiss.
Ori faci parte din muşamalizare ori eşti criminal ori amândouă.
De ce să ucid pe cineva? Am familie.
Te-ai gândit la ea când ai complotat la mutarea unui cadavru de la locul crimei?
A fost o situaţie singulară şi fiecare a primit ce avea nevoie.
Şi cum se face că la fiecare pas al anchetei te găsesc în drumul meu?
Hamilton mort ajunge în custodia ta.
Procurorul e pe cale să-mi predea corpul, iar tu negociezi să păstrezi capul.
Obţin mandat pentru cap şi acesta dispare.
Nu sunt vinovat decât de faptul să încerc să apăr
dorinţa lui Lester de a fi criogenat. Nu ştiu nimic despre omorârea lui.
Te rog să verifici la firmă. Trebuie să fi fost o spargere.
- Care-i treaba? - Se pare că a fost o spargere
la centrul de depozitare Passageway la miezul nopţii.
- Nu se poate. Şi au luat capul? - Filmarea de securitate. Priveşte.
Azi-noapte la ora 3:32.
- Containerul lui Hamilton? - Da.
Cine naiba e ăsta?
Dragul prieten şi coleg al lui Hamilton.
Doctorul Boyd!
Poliţia New York! Deschide, Boyd!
Nu cred că deschide.
- A ieşit pe geam către scara de incendiu. - Da? Aşa crezi?
Incitant.
Are capul. Beckett, are capul!
Văd! Dr. Boyd, opreşte-te!
Nu!
Că veni vorba de plonjon.
Iau eu capul!
- Ridică-te! - L-am luat! Am luat capul lui Hamilton!
- Cred că n-a păţit nimic. - Eşti arestat
- ... pentru uciderea lui Lester Hamilton! - Nu l-am omorât.
Încercam să-i salvez viaţa.
- N-a păţit nimic. - Ce uşurare.
De ce-ar vrea cineva să fure un cap?
Dr. Boyd, se pare că te-am prins asupra faptului.
- Nu l-am ucis. - Atunci de ce i-ai furat capul?
Îţi era dor de el?
Ştim despre sala de operaţii de pe strada 130,
că operai pe capul lui Hamilton,
dar n-avea nicio legătură cu prelungirea duratei de viaţă.
Ori îmi spui despre ce e vorba
ori luăm capul înapoi şi aflăm singuri.
A venit la mine acum o lună, plângându-se de dureri mari de cap.
RMN-ul a arătat că avea glioblastom în stadiul IV.
- Tumoare pe creier? - Inoperabilă, netratabilă...
- Mai avea doar câteva luni de trăit. - De ce a venit la tine?
De ce nu s-a dus la spital?
Ca om de ştiinţă, cunoştea limitele terapiei curente
şi ştia cu ce mă ocup... terapia genetică cu nanoparticule.
- Pe înţelesul meu. - Tratamentul tumorilor.
Vor mai trece ani până voi testa pe oameni, dar...
... el era cel mai bun prieten al meu.
Cum puteam să-l refuz?
Deci ai organizat un cabinet la hotel ca să nu se afle.
Dacă află cineva, mi-aş pierde postul
subvenţia, reputaţia.
Nu puteam nici măcar să riscăm folosirea accesoriilor existente.
Lester a jurat că nici Cynthiei nu-i spune.
Atunci a luat banii din fondul lui Beau Randall.
- Pentru a-ţi furniza de cele necesare. - Da.
Am făcut... cinci proceduri în decurs de o lună.
- Şi se simţea mai bine? - Nu.
Cu câteva zile înainte să fie ucis,
am făcut un RMN care a arătat că tumoarea era...
încă în creştere.
Tratamentul n-a reuşit.
Tumoare pe creier? De aceea voia Hamilton să pună proiectul online...
în speranţa că cineva îi va termina munca.
L-am pus pe Esposito să verifice alibiul lui Boyd pentru orice eventualitate.
Alexis?
- Ce s-a întâmplat? - Totul.
- Cum reuşeşti, tată? - Ce anume?
Scrisoarea pe care o ai înrămată în birou...
- Respingerea primului meu manuscris? - Da.
- Cum suporţi s-o ţii acolo? - Mă motivează.
Şi am mai primit vreo 20 până s-a decis Black Pawn
să publice "Într-o grindină de gloanţe".
Scrisoarea aceea...
îmi aminteşte de ceea ce am depăşit.
- Respingerea nu e eşec. - Dar se simte ca un eşec.
Nu, eşec este renunţarea. Toată lumea e respinsă.
Modul în care o suporţi determină unde vei ajunge.
Toată viaţa mea s-a bazat pe intrarea la orice facultate îmi doream.
- Iar acum? - Lasă timpul să treacă.
Îţi vei da tu seama.
- E bine? - A fost vreunul dintre noi la vârsta ei?
- Nu, e urât până la capăt. - Apropo de urât.
Alibiul lui Boyd îl elimină. Era la un mic dejun
în dimineaţa în care a fost ucis Hamilton.
Şi îl prinsesem cu capul victimei.
În 99 de cazuri din 100,
dacă prinzi pe cineva cu capul unui om, el l-a ucis.
Boyd ne-a furnizat şi RMN-urile făcute de Hamilton la cap.
Lanie a confirmat că tumoarea i-ar fi distrus creierul în vreo două luni.
- Într-un fel straniu, a fost norocos. - Cum aşa?
Dr. Weiss spunea că în criogenie contează conservarea creierului.
Dacă Hamilton ar fi trăit, creierul lui ar fi fost distrus.
Conservarea criogenică n-ar mai fi fost posibilă.
Deci criminalul, fără să-şi dea seama, l-a salvat pentru viitor.
- Doar dacă... - "O viaţă împreună nu-i destul".
- Ăsta-i motivul. - Poate că n-a fost "fără să-şi dea seama".
Vă mulţumim pentru că aţi venit, doamnă Hamilton.
Am înţeles că aţi vorbit deja cu dr. Boyd.
Da. Sunt multe de analizat.
Cum vă pot ajuta?
Speram să aruncaţi puţină lumină asupra unei dovezi care abia a apărut.
Care?
Computerul soţului dvs, cel distrus de student.
Băieţii de la tehnic au reuşit să recupereze lista de descărcări recente.
În listă e inclus formularul de reziliere a contractului cu Passageway.
Ştiţi cumva de ce l-a descărcat?
Nu. Trebuie să fie o greşeală.
Cei de la tehnic ne-au asigurat că lista de descărcări este veritabilă.
Sunteţi sigură că n-a spus nimic despre asta?
Singurul lucru la care mă pot gândi este că soţul dvs a decis
că lucrul la cercetare până îi cedează creierul
era mai important pentru el decât conservarea criogenică.
Dar n-aţi fost de acord cu el, nu-i aşa, dnă Hamilton?
Cum puteam să nu fiu de acord dacă nici n-am ştiut despre tumoare?
Cred că aţi ştiut şi de aceea l-aţi ucis.
Să fie conservat pentru viitor înainte să-i fie devastat creierul.
După ce l-aţi împuşcat, i-aţi luat servieta.
E nebunie.
- E doar o presupunere. - Nu este.
Aţi scăpat de pistol, bineînţeles.
Dar am găsit servieta soţului ascunsă în subsolul clădirii.
Pe ea erau urme de sânge care aparţin soţului dvs.
I-am dăruit acea servietă...
... când ne-am logodit.
N-am putut să renunţ la ea.
Ştiusem de câteva săptămâni că ceva nu e în ordine,
dar Lester spunea că e doar stres.
Cu câteva nopţi în urmă,
a leşinat când se pregătea de culcare.
Atunci mi-a spus adevărul.
Dar...
nu mai era în toate minţile.
Era prea preocupat de cercetările lui.
Trebuia să protejez viitorul nostru.
Eternitatea noastră împreună.
La asta am visat noi dintotdeauna.
Detectiv, consideri că este o crimă din pasiune?
O consider crimă din dragoste.
Frumos.
Depinde dacă Cynthia Hamilton era îndrăgostită sau nebună.
Uneori este o linie subţire între cele două.
Dr. Weiss. Formele de eliberare sunt gata.
Sunt recunoscător, detectiv. Castle.
Trebuie doar să semnezi în josul paginii şi departamentul va renunţa
la toate acuzaţiile împotriva ta şi a angajaţilor Passageway.
Mă bucur să las totul în urmă.
Mă scuzaţi.
Un semnal de ceas biometric. Unui client i s-a oprit inima.
- E ciudat. - Ce este?
Semnalul... vine din această clădire.
Inelul de pe mâna dreaptă.
Pastilă de cianură.
Detectiv Beckett, îmi dai permisiunea să trimit tehnicienii să o ia?
Da, desigur.
N-ar fi ceva dacă s-ar reuni după o sută, chiar o mie de ani de acum încolo?
- Orice e posibil. - Chiar crezi?
Păi nu despre asta e vorba în marile poveşti de dragoste, să învingi sorţii?
Sper să reuşească.
Şi eu.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam
Sincronizarea 720p WEB-DL: PoLL11 @ www.titrări.ro