La dreapta! La dreapta!
Înapoi, înapoi... Hai, amice.
Aşa, Dan! Da!
Înapoi, înapoi... Fă marcaj la extremă!
Da!
Te simţi bine?
Dan? Dan, spune ceva.
Dan. Dan.
Aduceţi un doctor!
DR. HOUSE Sezonul 1, Episodul 2
Traducere şi adaptare: Nahrmer @ www.titrări.ro
- Salut. - Închide uşa.
Închide uşa!
Cuddy e pe hol şi mijeşte?
Ştie că sunt aici, în policlinică, după cum mi-a ordonat.
- Dar nu ştie că sunt singur. - Ai o sală plină de pacienţi.
- Cât crezi că-i mai poţi ignora? - Eu termin la 16:00.
Faci asta ca să eviţi cinci minute de muncă?
Dacă ies acolo, o să primesc un copil cu muci-n barbă.
30 de secunde mă uit la nasul lui, 25 de minute vorbesc cu mama îngrijorată,
care nu va pleca până nu va fi sigură că nu e meningită sau o tumoare.
Da. Părinţii grijulii sunt ai naibii de enervanţi.
Spune-i lui Cuddy că ai un caz urgent şi trebuie să pleci mai devreme.
- Asta ar însemna să mint. - Şi ar fi greşit.
Din fericire, definiţia "urgenţei" este relativă.
Dar nu şi definiţia "cazului".
N-ai niciun caz?
N-ai chiar niciun caz?
Ai doctori aleşi pe sprânceană care lucrează pentru tine
şi stau cu mâinile-n fund?
- Cameron scrie mail-uri pentru mine. - Timp petrecut cu folos.
Foreman şi Chase?
Cercetare?
Din nouă litere. Deficienţă de iod la copii.
Cretinism.
Ora 16:03. Dr House pontează de plecare.
Te rog să notezi.
- Dr House. - Îmi pare rău, am terminat pe azi.
- Sunt destui doctori pe aici. - Dar avem programare.
Frumoasă încercare, dar aici nu se fac programări.
Intri, semnezi fişa şi un doctor te va examina.
De când e semnătura mea atât de feminină?
- Pot să-ţi explic. - Vezi litera "G"?
Vezi cum face o buclă mare deasupra?
Nu arată ca scrisul meu. Crezi că am vreo boală?
Ce boală te face să scrii litera "G" ca o şcolăriţă?
Nu au reuşit să te contacteze altfel. Au sunat, au trimis e-mailuri.
Perseverenţa nu echivalează cu meritul.
Când mai vrei să-mi atragi atenţia, poartă ceva amuzant.
Blugii cu talie joasă sunt sexy.
Băiat de 16 ani. Diplopie şi terori nocturne fără niciun motiv vizibil.
- A fost la doi neurologi, dar... - Terori nocturne?
- Adică monştri mari şi răi? - Da.
- Unde te duci? - Să văd familia.
- O să examinezi un pacient? - De cele mai multe ori, nu e nevoie.
Dar terorile nocturne la un băiat de 16 ani sunt un motiv bun s-o faci.
Bravo.
Părţile laterale sunt în regulă. Nicio leziune.
Culoarea este bună.
- De când ai terori nocturne? - De trei săptămâni.
Îi e frică să meargă la culcare. Abia mai stă în picioare de oboseală.
- Cu ce vă ajută asta? - Cu nimic. Doar că e amuzant.
Spune-mi câte animale ştii cu litera "P". Start!
- Pui de elefant? - E un răspuns chiar bun.
- Sunt puţine animale cu "P". - Ce înseamnă asta?
Două lucruri: nu sunt leziuni neurologice, iar fiul dvs n-o să fie bucătar-şef.
La adolescenţi sunt două cauze comune pentru terorile nocturne.
Stres post-traumatic. Au fost împuşcături de curând pe la tine pe la liceu?
Nu.
- În cazul ăsta, Dave... - Dan.
Dacă nu există traumă, cealaltă cauză e abuzul sexual.
Deci cine te hărţuieşte? Profesorul?
Vecinul cel zelos? Aş întreba dacă sunteţi voi, dar aţi nega.
Nu i-am face niciodată rău lui Dan.
Ce spun eu şi ce înţelege el.
Lipsa reflexului se potriveşte cu abuzul.
Nu e nimeni, vă jur.
E o traumă. Am fost lovit în cap în timpul unui meci de lacrosse.
Tu ştiai că a fost lovit în cap?
- Nu au menţionat. Nu. - Da. De ce să se deranjeze?
Dar l-am dus la Urgenţe după meci.
L-au scanat. I-au făcut teste. Au spus că n-are nimic.
Nicio contuzie. Trebuie să fie altceva.
Alergaţi după diagnosticul meu, apoi îl puneţi la îndoială.
Grozav. Evident, au greşit la Urgenţe. Băiatul are o contuzie.
- Vedeam dublu dinainte să fiu lovit. - Asta schimbă totul.
Ai nevoie de ochelari. De asta vezi dublu.
De asta ai fost lovit, ai făcut o contuzie şi ai terori nocturne.
Trebuie să mergi la oftalmolog, ceea ce eu nu sunt.
Ţi-a făcut plăcere. Ţi-am adus un caz rezonabil, iar tu m-ai umilit.
- Eşti singură la părinţi, nu? - Ce te face să spui asta?
Fiindcă te pui mereu în centru.
Poate că ţi se pare controversat, dar eu cred că abuzul sexual e rău.
Am vrut să fiu sigur că nu-l "gâdilă" tăticul... sau mămica.
Toate celelalte sunt doar un bonus.
- Nu sunt singură la părinţi. - Interesant.
- Ce e? - Nu te mişca.
- Te-am plictisit cumva? - Ce? Nu... Nu chiar.
Eşti obosit?
- Uneori. - Nu doarme. Normal că e obosit.
- Chiar acum. Eşti obosit? - Nu.
Ţi-a zvâcnit piciorul. Ai simţit?
- Nu m-a durut. - I-a zvâcnit piciorul. Nu văd ce...
Se numeşte contracţie mioclonică. Se întâmplă des când adormi.
Respiri mai rar, creierul crede că mori şi trimite un impuls să te trezească.
- Şi? - Şi acum nu e adormit.
E treaz.
Internează-l.
Recunosc "G"-ul ăla cârlionţat
Ce ne arată contracţia?
Nimic bun. Creierul pierde controlul asupra corpului.
Nu mai poate controla ochii, muşchii şi nici somnul.
O boală musculară sau una cerebrală degenerativă.
Orice ar fi, o să meargă la absolvire în scutece şi-n scaunul cu rotile.
Poate nu-i atât de grav. Ar putea fi o infecţie.
Ai vrea tu. Nu are febră, hemograma e normală.
Nu credeţi că diagnosticul e compromis fiindcă nu avem un istoric medical bun?
- Am adus un istoric medical precis. - N-ai adus nici măcar familia potrivită.
- Tatăl său nu e tatăl său. - Ce te face să spui asta?
30% din taţi nu ştiu că cresc copilul altcuiva.
- Eu am citit de 10%. - Asta vor mamele să credem.
Cui îi pasă? Dacă ar fi de la părinţi, ambii ar fi morţi.
- Putem să continuăm cu diagnosticul? - Pariez pe 50 de dolari că am dreptate.
- O să-ţi iau banii. - Am atins un punct sensibil?
Stai liniştit, Foreman. Sunt sigur că tatăl tău era al tău.
Mai degrabă pe o sută.
Ce ziceţi de leucoencefalopatie la un băiat de 16 ani?
Nu e obligatoriu să fie ceva rău.
Dacă excludem terorile nocturne, poate fi ceva sistemic.
- Ficatul, rinichii. Nu creierul. - Da.
Exclude ce simptom vrei tu, dacă-ţi face treaba mai uşoară.
Terorile nocturne sunt prezumptive. Poate au fost coşmaruri.
Nu. Părinţii spun că era treaz, apoi nu-şi mai amintea nimic.
- Sunt terori nocturne. - Au spus părinţii?
Ai dreptate.
Înainte să condamnăm băiatul, să satisfacem scepticismul drului Chase.
Faceţi-i o polisomnografie detaliată. Dacă are terori, vreau să le văd.
De obicei, nu mă mişc în timpul terorilor nocturne.
Nu de asta te-am imobilizat.
Electroencefalograma a arătat anormalităţi în creierul tău
care ţi-au afectat nervii din degete.
Ce faceţi?
- Îl repar. - Pot să vorbesc cu părinţii mei?
Ştiu deja despre asta.
Aş vrea să-i văd.
Vă rog! Aş vrea să fie aici.
Asta o să te doară, Dan.
Dumnezeule!
Sunt terori nocturne.
I-am făcut tomografie, RMN, hemogramă, CHEM-7 şi radiografie toracică.
Toate rezultatele sunt normale. Nimic nu explică simptomele.
Să ne prefacem totuşi că ar fi ceva. Ce vedeţi anormal pe RMN?
- Nu sunt leziuni în materia albă. - Nici anormalităţi structurale.
Nu apar tumori vizibile.
La 16 ani, creierul e imaculat. Orice chestie infimă e anormală.
Meningele e inflamat.
- Pun pariu că e meningită virală. - Excelent!
Aţi văzut ce a făcut?
S-a agăţat de indiciul neurologic şi nu i-a fost teamă s-o zică.
Nu sunt semne de meningită pe RMN.
Nu sunt. Se înşală amarnic.
Atunci, despre ce indiciu vorbeşti?
Ştia că am văzut eu ceva pe RMN aşa că mi-a cântat în strună.
- Inteligent, dar penibil. - Şi ce ai găsit?
Uitaţi-vă cu atenţie la corpul calos.
- Pare în regulă. - Ne uităm toţi la acelaşi lucru?
200 de milioane de fibre nervoase ce conectează cele două părţi.
Puntea dintre emisferele cerebrale.
E minuscul.
E o curbură. Aici.
- Un arc îndreptat în sus. - Ai aruncat-o la plesneală?
Da.
- Păcat. Ai dreptate. - Probabil că s-a mişcat.
Nimeni nu poate sta nemişcat cât durează RMN-ul.
Da, şi-a aşezat mai confortabil una din emisfere.
- Ceva apasă pe ea. - Dacă s-a curbat, poate fi o tumoare.
- Vezi vreo tumoare pe RMN? - Nu, dar nu văd nici curbura.
Nu e nicio tumoare. E un blocaj care provoacă toate simptomele.
Deocamdată, terori nocturne. Urmează să sângereze pe ochi.
Faceţi-i o cisternogramă radionuclidă. Vă garantez că o să vedeţi blocajul.
Uşurel.
Strânge-mi mâna.
Strânge tare.
Acum injectez o substanţă marcată cu radioizotopi.
Va intra în măduva spinării şi va urca până la creier.
Te va face să gândeşti foarte profund, să alergi cu 160 km la oră.
Uşurel.
Nu au ochii de aceeaşi culoare, dar pata de pe ochi...
E o şansă din zece s-o aibă amândoi fără să fie rude?
Nu. House n-o să-ţi dea banii doar pe baza asta.
Ştii cum i-am putea convinge pe părinţi să facă un test ADN?
Le-am putea spune că are Huntington. Dacă nu se testează toţi, pot muri.
- E un blocaj serios. - L-am programat pentru operaţie.
Vom pune un şunt într-un ventricul să eliberăm lichidul cefalorahidian.
Oprim presiunea şi totul revine la normal.
Are noroc că sunteţi doctorii lui.
Fără lapte praf. Doar laptele sănătos de la sânul mamei.
Delicios.
I s-a umflat faţa peste noapte.
Nu are febră.
Glandele sunt normale. Nu aţi trecut datele vaccinărilor.
Noi nu facem vaccinuri.
Crezi că n-au efect?
Cred că o companie farmaceutică vrea ca eu să cred că au efect.
Să cotizez la fondurile lor.
- Se poate? - Sigur.
"Natural, fără vopseluri". E o afacere bună.
Jucării naturale pentru copii.
Companiile de jucării nu pun etichete pe ce broaşte vor ele.
Nu mint când spun cât cheltuiesc pe cercetare şi dezvoltare.
Nu pot fi acuzaţi decât de faptul că fac nişte broaşte plicticoase.
Ştii ce afacere mai este bună?
Coşciuge mici pentru copii.
Găseşti de culoarea verde, roşie... Serios.
Anticorpii din mămica cea delicioasă protejează copilul doar şase luni,
de asta cred aceste companii că te pot jecmăni.
Se gândesc că o să cheltuieşti oricât, numai să nu-ţi moară copilul.
Vrei să schimbi lucrurile? Demonstrează-le că greşesc.
Lăsaţi-vă mai mulţi copiii să moară, ca să nu daţi 40 de dolari pe vaccin,
să vezi cum o să scadă preţurile.
Spuneţi-mi ce are.
E răcită.
E o problemă.
- Complicaţii la operaţie? - Operaţia a mers bine. E la Reanimare.
- Dar i-am testat lichidul cerebrospinal? - Serios?
Arcul nu era cauza problemei, era doar un simptom.
Benzi oligoclonale şi număr ridicat de anticorpi IgG.
Adică scleroză multiplă. Şi de ce sunteţi aici toţi trei?
Nu putem cădea de acord dacă e scleroză.
- N-au apărut leziuni la RMN. - E devreme. Au trecut două săptămâni.
Criteriul McDonald spune că e nevoie de şase luni pentru a putea diagnostica.
Cui îi pasă de MacPhearson?
- Am auzit că tortura pisoi. - McDonald.
McDonald ai spus. Grozav doctor, iubea pisoii.
PEV-ul arată încetinirea proceselor cerebrale.
Fără leziuni, nu putem fi siguri.
Dacă asta e, o să prindă suta la oră în trei săptămâni,
ceea ce ar indica scleroză multiplă accelerată.
Nu e cea amuzantă cu baloane şi biciclete pentru infirmi.
- Ar trebui să aşteptăm... - Începeţi tratamentul acum.
Ar putea să mai meargă doi ani, să mai trăiască încă cinci.
Anunţaţi familia. Eu plec acasă.
- Peste câteva luni vom şti exact. - Ce se va întâmpla cu mine?
Scleroza multiplă e foarte schimbătoare.
Asta dacă e S.M., dar nu suntem convinşi.
Ce credeţi că se va întâmpla?
Sunt câteva medicamente pentru simptome,
dar pe măsură ce boala avansează, problemele vor fi tot mai grave.
Incontinenţă, pierderea funcţiilor cognitive, durere...
Deci va durea?
Creierul e ca o reţea de cabluri.
Scleroza multiplă le desface izolaţia, iar nervii mor.
Creierul o interpretează ca durere.
Dar prin tratament vom amâna asta cât mai mult posibil.
Vom consulta câţiva specialişti,
şi până când te vom pune pe picioare, vei sta aici, da?
Cei de la pază au verificat înregistrările de la toate camerele.
- Încă e în spital. - Unde e Chase?
- La parter. - Verifică bufetul şi birourile.
Eu pornesc din secţia de cercetare şi vin spre tine.
Dan?
Nu sunt aici. Lasă un mesaj.
Dr Cuddy, frumoasă ţinută.
De ce te-ai întors? Pacientul?
Nu. Prostituata. A venit la birou, în loc să vină la mine acasă.
Dr House.
- Dan lipseşte. - Da, am priceput din mesaj.
- Ai spus că e nevoie de mine. - N-ar trebui să se mişte după o puncţie.
De acord. O să aibă o migrenă urâtă.
Puteam să-ţi spun asta şi mâine dimineaţă.
Am vrut să te ţinem la curent. I-am dat nişte veşti cumplite.
Doar nu e un ţânc rătăcit prin magazin.
Are 16 ani. O să-l găsiţi voi.
Eu plec acasă.
Când spui să te sunăm în caz de ceva, de fapt, nu vrei să te sunăm?
Nu, vreau să mă sunaţi când pot face eu ceva.
Nu mă pricep la căutări sau la stat cu sufletul la gură.
Să-i sunăm pe părinţii lui?
De ce? Crezi că l-au ascuns ei?
Să verificaţi şi pe acoperiş.
Unii infirmieri ţin uşa deschisă, ca să poată fuma.
Dan. Te simţi bine?
Există tratamente experimentale. Cercetări în desfăşurare.
Cine ştie ce vor mai descoperi într-un an, doi.
Aici am scăpat mingea.
Dan, suntem pe acoperişul spitalului.
Dan.
Dan, nu eşti pe teren.
Nu ştie unde este.
Foreman.
Dan.
- Dan? - Dan, nu!
Dr Foreman.
Presupun că l-aţi găsit pe băiat.
- Era să sară de pe acoperiş. - E sinucigaş?
Nu, credea că e pe terenul de lacrosse. Eu mă duc să fac un duş acasă...
- Era conştient? - Da.
- Cum l-aţi adus în simţiri? - De fapt, Chase l-a placat.
De ce n-ai făcut-o tu?
Sigur. Eu sunt negru, dar el era mai aproape.
Vino, te iau cu mine.
Le-a spus cineva părinţilor de acoperiş? Cred că sunt încântaţi.
Nu ne dau în judecată, dar numai fiindcă Chase le-a cerut...
De ce lumea crede întotdeauna că sunt sarcastic?
E o veste minunată. Nu are scleroză multiplă.
Ar trebui să fie încântaţi. Mama, cel puţin. Tatăl nu ştie...
- De ce nu are S.M.? - Credea că este pe terenul de lacrosse.
Era conştient, deci nu pot fi terori nocturne. Vrei şi tu?
Da, sigur.
Era într-o stare de confuzie acută care nu se potriveşte cu S.M.
- Benzile oligoclonale... - Erau reale.
Doar că are altceva, nu S.M. Deci ce ne spun?
- Că sistemul imunitar funcţionează? - Exact.
Are o infecţie în creier.
Ce zici de sex?
Ar putea ieşi urât. Doar suntem colegi de serviciu.
Eu sunt mai bătrân, desigur, dar poate că-ţi place aşa.
Voiam să spun că poate fi neurosifilis.
- Te-ai scos. - Nu, testul RPR a fost negativ.
- Nu ne trebuie un test să confirmăm. - Nu ne-a trebuit nici pentru S.M.
Atunci, fă teste pentru 1.400 de virusuri, în timp ce creierul i se înmoaie.
Deci faptul că nu are S.M. nu e deloc o veste bună.
Ba da, dacă e neurosifilis.
Probabilitatea ca un test RPR să iasă fals negativ: 30%.
Probabilitatea ca un băiat de 16 ani să facă sex: cam 120%.
- Îi fac penicilină intravenoasă. - Nu o să aşteptăm atât.
Cel mai rapid drum spre creierul lui e direct prin măduva spinării.
Nu putem. Într-un spaţiu strâmt, precum creierul, presiunea intracraniană
de la un medicament ca penicilina i-ar putea strivi trunchiul cerebral.
L-ar ucide. Niciun neurolog în toate minţile nu i-ar recomanda asta.
Mâna sus. Cine crede că nu sunt în toate minţile?
Şi cine crede că am uitat acest lucru elementar neurologic?
Cine crede că există o a treia opţiune?
- Bravo. Care e a treia opţiune? - Habar n-am, dar cred că există.
Pacientul are un şunt în creier. Presiunea nu va creşte.
Putem să băgăm în el câtă penicilină vrem noi.
Excelent. Injectaţi-o printr-o puncţie lombară.
Va trebui să facem asta de două ori pe zi în următoarele două săptămâni.
Sunt gata. Începeţi.
Poate face sifilis chiar dacă nu e activ sexual?
E neobişnuit, dar e posibil.
Relaxează-te.
E infectat şi are o gaură mare,
de parcă ai băgat un cui în el ca să eliberezi presiunea.
- N-aş face aşa ceva. - Totuşi, rana e neregulată.
Are o formă triunghiulară. Deci nu a fost un cui.
- Cuţit pentru friptură? - Pila soţiei.
Pila.
Da, durerea te împinge să faci lucruri stupide.
- Ceva pentru durere? - Da.
Noroc.
Ai o familie în Princeton?
- Nu. - Eşti în interes de serviciu?
- Nu. De ce mă... - Te doare penisul?
Nu. Ce? Ar trebui?
Nu, dar m-am gândit să-ţi adresez o întrebare deplasată.
O să-i placă avocatului tău.
De ce te-aş da în judecată? Vreau să mă tratezi.
- Eşti din Maplewood, New Jersey? - Da.
De ce ai face un drum de 110 km că să fii tratat pentru o boală
pe care o poate diagnostica şi un copil de nouă ani?
Puroiul care curge în valuri te dă de gol.
- Eram în oraş. - Familia nu e aici, nu munceşti.
Ai condus 110 km până la o policlinică. Ai trecut pe lângă două spitale.
Fie nu-ţi plac spitalele acelea, fie nu te plac ele pe tine.
Bănuiesc că ai dat în judecată jumătate din medicii din Maplewood,
iar restul refuză să te ajute.
E ironic, nu-i aşa? Ca Petrică şi lupul la judecată.
Pun pariu că avem pe aici un doctor Wolf (lup).
N-ar fi perfect?
- O să-l chem. - Ştii ce? Mulţumesc.
O să caut un doctor să mă trateze.
N-am spus că nu te tratez.
- Îţi stoarcem genunchiul. Te reparăm. - De ce ai face asta?
Sunt foarte sociabil.
Chiar l-ai tratat?
Ştiu doar că a dat în judecată nişte doctori.
Cine ştie dacă n-au meritat-o?
Un echipament drăgălaş de tenis. Era să fac atac de cord.
- Nu te-am văzut. Ce jenant. - Ce-ţi mai face prostituata?
Frumos din partea ta că întrebi. E chiar amuzant.
Voia să fie administrator de spital, dar nu-i place să-şi bată joc de oameni.
- Am auzit că ai găsit-o pe acoperiş. - Ai urechile ascuţite.
I-ai anunţat pe părinţi?
Toate la timpul lor.
Şi aţi pus un pariu de paternitate pe tatăl pacientului?
- Nu pare ceva ce aş face eu. - Ba da, dar nu înseamnă că eşti vinovat.
- Crezi? - I-am văzut pe părinţi pe hol.
Cel care a pariat că este tatăl are şanse mari să ia banii.
Tipul meu cunoaşte un tip care te poate băga pentru 50 de dolari.
Bine. Dacă o să câştig, o să te prezinţi la simpozionul facultăţii, la cravată.
Iar dacă câştig eu, sunt scutit o săptămână de orele din policlinică.
Tipul meu îl va suna pe tipul tău.
Se pricepe la ceea ce face.
Tratamentul ar trebui să-şi facă efectul rapid.
Să ne spui dacă te concentrezi mai bine, dacă-ţi aduci aminte mai uşor.
Dan, nu-i aşa că e frumos colierul lui dr Cameron?
Cred că e sud-american.
Da. Guatemalez.
E un colier frumos.
- Mulţumesc mult. - Are dureri mari.
- Nu te împotrivi. Resemnează-te. - Nu.
- Vei muri în două zile. - Ce nu?
- Eu îi mai dau o zi. - Dan, te simţi bine?
Dan?
- Terori nocturne. - Se va descompune în mormânt.
- Ia-ţi adio de la părinţi. - Aude voci.
Eşti pe moarte. S-a terminat, Dan.
- Eşti pe moarte. - Eşti mort!
Două mg de Ativan intravenos, acum!
- S-a terminat totul. - Hai, Dan.
Ieşiţi din capul meu!
Halucinaţiile auditive arată degenerarea progresivă a creierului.
Penicilina nu are efect.
Fie e penicilina expirată, fie diagnosticul e greşit.
O luăm de la zero.
Ficatul, rinichii şi creatina sunt normale.
- Diabetul sare din schemă. - Nu e metabolic.
- Angiografia a eliminat vasculita. - Tăiem şi inflamaţia.
- Prea tânăr pentru boli degenerative. - Ne luăm rămas bun de la asta.
- Anormalităţi neoplastice. - RMN-ul a fost curat.
- "I" de la inflamaţie. - Am făcut-o deja.
- Cum să pui doi de "I" într-un mnemonic? - Infecţie.
- Benzile oligoclonale înseamnă ceva. - N-are febră. Leucocitele sunt în limită.
L-am testat pentru tot ce e posibil. Totul a ieşit negativ.
- Tomografia exclude un hematom subdural. - Trauma. La revedere.
Ştiţi care e problema? "Midnight" se scrie cu "G" şi "H".
Trebuie să ne dăm seama ce înseamnă acele litere.
E un creier bolnav care-şi face de cap.
Îl torturează. îi vorbeşte.
Îl sperie de moarte.
Faceţi-i o EEG, EOG pe ambele părţi şi introduceţi microfoane esofagiene.
Dacă chestia asta vrea să vorbească, hai să o ascultăm.
Ne scapă ceva. Nu are niciun sens.
De asta ai inventat chestia cu creierul care vorbeşte cu virusul?
M-am panicat, ce să fac?
Dar a sunat bine. M-au crezut.
Rahat!
Încă un motiv să nu te întâlneşti cu pacienţii.
Dacă nu ştiu cum arăţi, nu pot ţipa la tine.
Hai că începe.
Cum poţi sta aşa aici?
Dacă mănânc din picioare, îmi cade mâncarea.
Fiul nostru e pe moarte, iar tu nu dai doi bani.
Noi trecem prin chinurile iadului, iar tu nu faci nimic?
- Trebuie să vă descărcaţi. Înţeleg. - Nu ne vorbi de sus.
Nu l-ai verificat nici măcar o dată.
Tensiunea arterială e 110 cu 70.
Şuntul e introdus bine în ventriculul lateral drept.
EKG e normală, cu inversiuni ale undelor T pe ambele braţe şi pe piept.
Numărul enzimelor din ficat e ridicat, dar numai de două ori.
Era să uit. Aude voci.
Mergeţi şi ţineţi-l de mână.
Mergeţi. Mă ocup eu de tava voastră.
- Ai pungi sterile la tine? - Eşti incredibil!
- O să faci teste ADN? - Fiul lor e pe moarte.
E groaznic, dar dacă nu-mi umplu timpul cu asemenea flecuşteţe,
mă tem că o să încep să plâng.
Eşti un ticălos.
Da? Vrei să dublăm miza?
General Hospital e pe canalul 6.
Creierul lui Dan nu emite canalul 6, doar vâscozitate.
Nu are activitate epileptiformă.
- Tu ce faci? - Aştept hemograma şi CHEM-7.
Perfect. Fă testele ADN la asta.
- Ce-s astea? - Paharele de cafea ale părinţilor.
- Nu-mi vine să cred. - Am purtat deja discuţia asta.
Dacă ai altceva de făcut, fă-o. Altfel, ocupă-te de asta.
- Dr House? - E dl Funsten.
Mă întrebam când o să revii. Ai nişte acte pentru mine?
- Mi-ai provocat stres mental. - Asta şi sper.
Eşti prea zgârcit să trimiţi avocatul sau e mai distractiv aşa?
Sunt dispus să accept o înţelegere.
Ai gonoree.
- Ba nu am. - Aşa o fi, dar rezultatele spun că ai.
Poate că e un fals pozitiv şi trebuie să fac un al doilea test,
dar fiindcă ai venit aici, o să mă mulţumesc cu cel făcut deja.
Încerci doar să mă sperii.
- Trebuie să anunţ asta, să ştii. - O să-i spun soţiei mele.
Nu te mai deranja. O să sune statul pentru tine.
Dacă n-ai nimic, sunt sigur că adevărul va ieşi la iveală. Nu-i mare lucru.
Şi poţi afla foarte uşor asta. Fă un test la doctorii tăi.
Astea sunt ale mele acum. Ne întâlnim la tribunal.
Negativ la West Nile. Oricum nu sunt prea mulţi ţânţari în Jersey acum.
- Nici encefalomielită ecvină de Est. - N-o să vă vină să credeţi asta.
- Ce e? - House are dreptate. Nu e tatăl lui.
Şi m-a făcut să dublez miza.
Staţi s-o auziţi pe asta.
Nici mama nu e cea naturală.
Nu e o idee bună să vă mutaţi fiul în starea în care este.
- Vrem o a doua părere. - Avem nevoie de un răspuns.
Idioţilor, m-aţi minţit!
Noi n-am spus nicio minciună.
- Dar tu ne-ai acuzat că-l molestăm. - Perfect.
Putem să lăsăm greşelile mele şi să ne concentrăm pe ale lor?
A lor e mai mare. Nu sunteţi părinţii lui Dan.
- Suntem părinţii lui. - A fost adoptat. Nu trebuie să ştie.
- Trebuia să ştiu eu. - Adopţia ne face...
Când i-am făcut istoricul medical, v-am indus cumva în eroare?
V-aţi gândit că noi căutăm o condiţie genetică,
sau aţi crezut că vrem să stabilim cine-l iubeşte cel mai mult?
Cum ai aflat despre asta?
- Le-am testat ADN-ul. - Nu ţi-am dat mostre de ADN.
Paharele voastre de cafea.
- Nu poţi face asta. - Repet, de ce ne concentrăm asupra mea?
- Istoricul medical e nefolositor. - E un istoric precis al mamei biologice.
E istoricul ei. Nefumătoare, sănătoasă, colesterol scăzut, tensiune normală.
Dan a fost adoptat la două săptămâni după naştere.
- Ţi-am spus tot ce trebuie să ştii. - Pare rezonabil.
Dacă vreţi să vă transferaţi băiatul, e alegerea voastră.
- Eu tot cred că e greşit. - E vaccinată?
Mama biologică şi-a făcut vaccinurile în copilărie?
Dan a fost vaccinat. La şase luni.
Ştiţi de ce sunt vaccinaţi copiii la şase luni?
Fiindcă înainte de asta sunt protejaţi
de sistemul imunitar al mamei lor biologice.
Deci a fost vaccinată?
Un bebeluş intră în contact cu virusul obişnuit al pojarului.
Se irită.
Îl afectează, face febră, dar supravieţuieşte.
Dar iată şi problema. Cam la un milion de cazuri, virusul suferă mutaţii.
În loc ca Dan să facă o iritaţie şi febră,
virusul migrează spre creier şi se ascunde, ca o bombă cu ceas.
În acest caz, a fost programat pentru 16 ani.
Panencefalită sclerozantă subacută.
Ştiu. Au existat doar 20 de cazuri în SUA, în ultimii 30 de ani.
Poţi afirma că băiatul e în prima fază.
Când ajunge în faza a doua...
Capăt de linie. Faza a doua e fatală.
Bănuiesc că e imposibil să aflăm când va ajunge în faza a doua.
Prezintă deja simptomele. Poate o lună. Poate deseară.
- Îl putem trata? - Întreabă-l pe neurolog.
Interferon intraventricular.
Nu putem să-i pompăm interferon în creier fără să-i confirmăm diagnosticul.
- Puncţie. - Nu putem obţine rezultate concrete.
Nu şi după câte medicamente i-am dat.
Deci tratamentul greşit ucide şansa unui diagnostic corect.
De ce mă mint oamenii?
Ar putea să-l ucidă şi pe el.
Tu alegi, Foreman. Spune-mi că nu trebuie să-i fac o biopsie la creier.
Ar mai exista o metodă.
Sunteţi siguri că nu o să doară?
Da, e doar înspăimântător.
Vom trece prin pupilă.
Dar nu vei simţi nimic. Ochiul a fost paralizat.
Acul ajunge până în spatele ochiului,
pe retină, de unde vom lua o biopsie.
Am confirmat că problema e un virus mutant.
Tratamentul pentru PESS este interferon intraventricular.
Îi vom implanta un rezervor Ommaya sub scalp,
care e conectat la un cateter ventricular
şi care va injecta antiviralul direct în emisfera stângă.
Vreţi să ne dăm acordul? Nu înţeleg nimic din ce spuneţi.
Antiviralul...
Îmi pare rău.
Pot să vă explic asta cât ştiu eu de bine, dar nu puteţi înţelege pe deplin.
Iată ce trebuie să ştiţi.
E periculos.
L-ar putea ucide.
Ar trebui s-o faceţi.
Mai aveţi nevoie şi de altceva?
Nu poţi face un test ADN de 3.200 de dolari ca să câştigi un pariu.
Nu e un cost real.
În caz că nu ştiai, aparatul e proprietatea spitalului.
- Vorbesc serios. - Foloseşte asigurarea părinţilor.
Asigurarea nu va acoperi un pariu.
Ar trebui. Dacă nu făceam pariul, copilul murea.
Fără pariul legat de paternitate, nu le-aş fi luat ADN-ul.
Fără ADN, n-aş fi descoperit că Dan a fost adoptat, un lucru esenţial.
Doar că tu nu vrei să onorezi pariul.
Mare greşeală. Tipul meu cunoaşte un tip.
Bine, te scutesc de policlinică, timp de o săptămână,
după ce plăteşti 3.200 de dolari pentru test.
Iată suta pe care mi-o datorezi tu.
Iată suta pe care am câştigat-o de la Cameron.
200 am luat de la Foreman.
Iar 600 am luat de la Wilson.
S-a supărat leoarcă.
Bună dimineaţa.
EEG a ieşit bine. Tratamentul funcţionează.
Iar sistemul tău imunitar răspunde.
Ştiu că e prea devreme, dar vreau să verific.
Bun. Să vedem ce poate face creierul tău.
Spune câte animale ştii cu litera "F".
Fazan. Focă. Femelă de elefant.
Cu două animale mai mult decât ultima dată.
Cum ai primit vestea despre adopţie?
- Ştiam din clasa a cincea. - Cum ai aflat?
Gropiţa din bărbie.
Eu o am. Tatăl meu nu o are.
Am căutat pe internet. E o trăsătură distinctivă.
Exact. E o caracteristică autozomă.
Cum niciunul din părinţi nu o are, e puţin probabil să fiţi rude.
- Sigur eşti bine? - Nu mă deranjează că sunt adoptat.
Îmi iubesc părinţii.
- Cum se simte? - Destul de bine.
E un băiat deştept.
Cred că va fi bine.
- Bună. - Mulţumim.
Aleargă, 18. Aleargă.
Traducere şi adaptare: Nahrmer @ www.titrări.ro
Sincronizare WEB-DL: borcanel