Din episoadele anterioare...
Tom s-a mutat de acasă.
Eu şi Tom ne-am despărţit.
Nu se poate !
După ce au acoperit o crimă,
Gaby a avertizat-o pe Bree că nu-i un moment prielnic
să se întâlnească cu un poliţist.
Scapă de Chuck !
Trebuie să închei relaţia cu el şi trebuie s-o faci imediat !
Bree i-a arătat scrisoarea misterioasă lui Paul,
care mai văzuse una identică şi înainte de asta.
Le-am spus poliţiştilor despre scrisoare.
Detectivul principal era un tip înalt,
cu un nume scurt, Pence sau ceva de genul ăsta.
- Vance ? Chuck Vance ? - Da.
Carlos era ros de remuşcări.
Vreau să fie din nou ca înainte.
N-o să mai fie niciodată ca înainte !
Şi a aflat că nu era singurul care se simţea vinovat.
Mă bucur că pot vorbi cu cineva despre toate lucrurile astea.
Vrei să-ţi aduc o cafea ?
Susan Delfino şi Carlos Solis n-au fost niciodată prieteni buni.
Susan credea despre Carlos că acordă prea multă atenţie
părerilor celorlalte persoane.
Şi Carlos credea despre Susan că nu acordă atenţie deloc.
De-a lungul anilor, aceştia nu şi-au vorbit prea mult,
dar, într-o noapte, Susan era măcinată de gânduri
pe care nu le putea împărtăşi cu soţul ei.
La două case distanţă,
Carlos era în aceeaşi situaţie.
Şi aşa se face
că două persoane care nu-şi vorbeau prea mult
şi-au dat seama deodată
că aveau foarte multe de vorbit.
Şi plecasem de la birou, intrasem în parcare
şi el era acolo.
Alejandro.
Chiar în faţa mea.
Mi-a sărit inima din loc.
Apoi, m-am întors din nou.
Era un tip oarecare ce se urca într-o maşină.
Nu mÄƒ recunosc.
Nu pot sÄƒ dorm. VÄƒd fantome.
Mă simt de parcă aş merge pe stradă cu o emblemă fluorescentă pe frunte
care-mi luminează vinovăţia
şi toată lumea o poate vedea.
Uneori simt că-mi pierd controlul.
Şi eu la fel.
Mai aveam puţin şi-l luam la bătaie pe tipul ăla.
Îţi vine să crezi ?
Dacă-mi vine să cred ?
Am atacat un poliţist. Ai uitat ?
Da. Ce s-a întâmplat cu asta ?
Am primit 15 ore de muncă în folosul comunităţii.
Şi nu-i pot spune lui Mike.
Încă un lucru în plus cu care-l mint.
Eu pot vorbi cu Gaby, dar s-a săturat să mă asculte.
Asta mă face să mă simt...
Ştiu.
Pot să-ţi spun ceva ?
Când am ieşit din casă în seara asta,
am sperat în sinea mea c-o să mă întâlnesc cu tine.
Şi eu la fel.
Nu mai spune ! N-ai citit niciodată cartea "Să ucizi o pasăre cântătoare" ?
Când eram eu la şcoală, dacă citeai o carte,
însemna mai degrabă să ucizi un elev.
Cred că ţi-ar plăcea.
E vorba despre un tip
care încearcă să-şi păstreze moralitatea
când sistemul îl dezamăgeşte.
Doamne ! Nu mă regăsesc deloc !
Haina ta. Mulţumesc.
Da, Susan şi Carlos începeau să-şi acorde atenţie unul altuia.
Noapte bună.
Dar nu-şi dăduseră seama
că şi altcineva le acordaseră atenţie.
NEVESTE DISPERATE Sezonul 8 - Episodul 3
"Ai grijă cât schimb eu lumea"
Traducerea şi adaptarea: Lory
Comentarii pe www.tvblog.ro
Wisteria Lane poate arăta impecabil,
asta datorită faptului că locuitorii se pricep de minune
să acopere imperfecţiunile.
Aceştia ştiu cum să facă ca un lucru vechi să pară nou,
cum să facă să dispară o greşeală jenantă,
cum să facă ca o proastă performanţă să arate ca o mică victorie
şi cum să-i ridice moralul unui prieten
după ce a trecut printr-o despărţire urâtă.
Gaby, ce gest frumos !
E de la localul ăla nou, Skinny Berry.
Seamănă la gust cu îngheţata, dar are numai 18 calorii.
Şi m-am gândit că ai nevoie de un mic stimulent
după ce te-ai despărţit de Chuck.
În legătură cu asta...
Bună dimineaţa, fetelor.
Bună dimineaţa.
Ăla-i de la Skinny Berry ?
Poliţiştii care investighează fraudele sunt pe urmele lor.
Se pare că lucrurile astea sunt ca îngheţata pură.
Nu te mai poţi încrede în nimeni.
Să ai o zi bună.
Ştiu ce-o să spui.
Trei cuvinte !
Primul cuvânt: "eşti", al treilea cuvânt: "nebună",
iar cuvântul din mijloc: "de ce n-ai terminat-o cu tipul ăsta ?".
Nu înţelegi.
Sigur că nu înţeleg.
Ai spus c-o să-l părăseşti.
Aşa am făcut.
Dar cred că Chuck a scris scrisoarea.
Scrisoarea misterioasă ?
Ce te face să crezi asta ?
Am vorbit cu Paul Young.
De ce ai vorbit cu Paul ?
Voiam să aflu cine mai ştia despre scrisoarea lui Mary Alice
şi mi-a zis că atunci când a mărturisit că el a ucis-o pe Martha Huber,
Chuck era de faţă.
De ce te-ar şantaja Chuck ?
Are deja şi laptele şi vaca.
Fără supărare. Ce şi-ar putea dori mai mult ?
Poate vrea să mă controleze.
Poate vrea bani. Habar n-am.
Trebuie să începi să-l spionezi.
- Poftim ? - Da.
Uită-te prin lucrurile lui, citeşte-i e-mail-urile,
trage cu urechea când vorbeşte la telefon.
Nu pot face asta !
Trebuie s-o faci, Bree !
Până nu aflăm ce ştie cu exactitate Chuck,
nu eşti numai tu în pericol.
Suntem cu toţii în pericol.
E bine ?
E perfect !
Şi să nu cumva să uiţi, Friedrich, ţi-am ascuns bacşişul pe corpul meu.
Depinde de tine să-l găseşti.
Pleacă !
Renee ! Am nevoie de tine !
Lee !
Am o urgenţă. Nu ştiu...
Bună.
Lee McDermott. Mă bucur să te cunosc.
Eu sunt Friedrich.
Ca în "Sunetul muzicii" ?
Nimic ? Bine. E în echipa ta.
Am nevoie de-o mare favoare.
Eu nu fac favoruri. Ştii asta.
E pentru Jenny.
- Fiica ta ? - Da.
Nu !
Te rog !
Sunt disperat.
Când eu şi Bob am adoptat-o,
ne-am înţeles c-o să vorbesc eu cu ea despre momentul acela al lunii
şi Bob o să se ocupe de tot ce ţine de sutiene.
Nenorocitul ăla e în Tokyo
şi zâna sânilor a venit.
Zâna sânilor ?
Vezi de ce nu-i indicat să mă ocup eu de asta ?
Speram să mergi cu ea la cumpărături.
Fii bărbat ! E doar un sutien !
Mă sperie de moarte !
Prea multe numere şi litere şi culori.
Fetiţa mea creşte
şi eu nu pot face faţă.
Da.
O s-o faci tu ?
Nu. Şi-a găsit bacşişul.
Renee !
Bine. O iau cu mine la cumpărături, dar stăm doar o oră şi fără să vorbim.
Mulţumesc.
Îţi rămân recunoscător.
Priviţi ! Ricky Martin ! Mănâncă o banană !
Voiam doar să verific.
Te rog să vii cu noi. I-ai cumpărat sutiene lui Penny.
Poate şi unuia din băieţii tăi mai mari, dacă presupun bine.
Nu pot. Sunt ocupată.
Ai dreptate.
Copiii sunt la Tom şi ai toată casa la dispoziţie.
Ce o să faci ?
Scumpo,
un tip care nu-i căsătorit cu tine va trebui să vadă corpul ăsta în curând.
Nu face asta.
Nu sunt pentru mine. Vine sora mea în vizită.
Lydia ? Dezastrul ?
Da. M-a sunat pe neaşteptate şi vrea să vină în vizită.
Ştii ce înseamnă asta.
A fost părăsită.
După ce i-a împrumutat o grămadă de bani.
Şi a aflat că-i căsătorit.
În două state.
Trebuie să-mi pregătesc tot arsenalul
şi, după ce aterizează forţat aici, să pot recupera piesele.
Ies pe uşa din spate.
Urăsc să văd oamenii plângând.
Îmi aminteşte ce puţin îmi pasă de alţii.
Imediat !
Bună.
Lynnie.
Arăţi...
Arăţi minunat.
Credeai că voi fi plângăcioasa aia răvăşită
plină de lacrimi şi muci, nu ?
Poftim ? Nu !
Nu mai sunt aşa.
Mulţumită lui Rashi, sunt o femeie schimbată.
Rashi ? Doamne ! Ţi-ai luat un câine ?
Nu, prostuţo.
M-am logodit. Cu cel mai minunat bărbat din lume.
Şi, Lynette, îmi pare rău pentru tine şi Tom.
Nu-ţi face griji. Sunt aici să te ajut.
Bună. Scuze c-am întârziat.
Era aglomerat la magazin.
Era să mă bat cu o femeie pentru ultima pungă de pui.
- Susan ! - Din păcate, era slavă.
Sunt un popor foarte robust, aşa că sper că-ţi plac cerealele.
Susan, opreşte-te !
Am vorbit adineauri la telefon cu un tip de la District.
Mi-a zis de hotărârea judecătorească de-a face muncă în folosul comunităţii
pentru c-ai atacat un poliţist.
Asta era !
Da. Asta era.
E foarte ridicol.
Încercam să evit o amendă pentru parcare
şi am dărâmat motocicleta poliţistului.
Şi poate i-am mai spus că are un copil urât.
A cam exagerat puţin.
Ştii ce mi se pare exagerat ?
Tipul de la telefon m-a numit "domnul Solis".
Sigur.
Deoarece...
Carlos m-a luat de la secţie.
Ştiu că pare ciudat
de ce m-a luat el şi nu tu.
Mi-era foarte multă ruşine.
Nu voiam să-ţi spun.
Deci, nu se întâmplă nimic între tine şi Carlos ?
N-ar trebui să-mi fac griji
pentru mica ta escapadă nocturnă pe care ai avut-o aseară ?
Ai luat cumva lecţii de bătaie
de la doamna aia slavă ?
Mike, fii serios.
Nu puteam dormi. Carlos nu putea dormi.
Ne-am întâlnit întâmplător şi am stat de vorbă.
Despre ce aţi vorbit ? Nici nu-l cunoşti prea bine.
În primii opt ani în care am locuit aici,
îi spuneai Ricky Ricardo.
Are nişte probleme,
iar eu îl ajut.
Da ? Spune-mi şi mie. Ce probleme are ?
E un lucru personal.
Mike, eu şi Carlos suntem doar prieteni.
Nu mă deranjează să fii prietenă cu un bărbat.
Cu furişatul afară şi minciuna
am ceva împotrivă.
Şi a intrat cu dezinvoltură la cursul meu avansat de yoga,
chiar dacă, evident, nu mai făcuse yoga niciodată.
Profesorul de la cursul de începători
nu era aşa drăguţ ca tine.
Apoi, m-am apropiat de ea şi i-am corectat poziţia cizmarului.
Şi ni s-au întâlnit privirile.
Şi, trei luni mai târziu, mi-a dăruit asta.
Ce piatră !
Chiar e o piatră !
Am găsit-o pe plajă după un curs.
I-am simţit chemarea
şi m-am gândit că va fi utilă într-o bună zi.
Şi aşa s-a întâmplat. Nu-i incredibil Universul ?
Incredibil de econom.
Bine.
E al treilea pahar de vin.
Spun lucruri răutăcioase, dar nu mă simt ameţită deloc.
E vin fără alcool.
Noaptea asta n-o să fie cu nimic mai bună.
De când Rashi mi-a purificat ficatul,
n-am mai pus gura pe băutură.
Ai făcut-o pe Lydia să renunţe la vin ?
Ar trebui să-ţi faci spectacolul în Vegas.
Nu-i un spectacol.
Mă duc să aduc condimentele din furgonetă.
Bine. Îţi baţi joc de mine ?
Nu te poţi mărita cu sămânţa asta de floarea soarelui.
Nu-mi bat joc de nimeni.
Îl iubesc.
Predă un seminar de meditaţie
în parcul Kerrigan.
De ce nu vii ?
Te-ar putea ajuta cu eşecul din căsnicia ta.
Căsnicia mea n-a eşuat.
Eu şi Tom ne-am separat.
Tocmai ăsta-i şi motivul pentru care ar trebui
să faci ceva specific ţie.
Haide. O să fie distractiv.
Şase ore de linişte profundă într-un cort tradiţional de munte.
Vorbesc serios, Lydia,
dacă mă târăşti într-un cort,
vom intra două persoane, dar nu va mai ieşi decât una.
Ai grijă. Sunt banii noştri de impozite cu care vopseşti aici.
Scuze.
Trebuie să fii calculată.
O să ai nevoie de multă vopsea să acoperi banana aia gigantică de acolo.
Nu cred că-i o banană.
M-am chinuit mult la desenul ăla.
Ce cauţi aici ?
"Să ucizi o pasăre cântătoare".
Am început s-o citesc aseară.
E foarte bună.
Nu mai aveam răbdare să vorbesc cu tine despre ea.
Eu înfrumuseţez oraşul
în momentul ăsta.
N-ai voie să iei prânzul ?
Ascultă, Carlos. Mike a aflat că ne petrecem timpul împreună.
Nu prea e de acord cu asta
şi nu cred că-i o idee bună să ieşim pe ascuns să luăm prânzul.
De ce nu-i de acord cu asta ? Nu-i nimic între noi.
Nu. Sigur că nu.
Faptul că ne-am întâlnit în toiul nopţii şi că l-am minţit în legătură cu asta
l-a cam pus pe gânduri.
Bine.
Dacă prânzul e prea intim,
ce-ar fi să te ajut cu înfrumuseţarea oraşului ?
Cred că nu-i nimic rău în asta.
Scuză-mă.
Ai venit aici să faci muncă în folosul comunităţii ?
Nu. Vreau doar să fiu un bun cetăţean.
Nu se poate. Doar dacă comiţi o infracţiune.
Vorbeşti serios ?
Da.
Uite.
Am aruncat gunoi pe jos.
Jenny, crede-mă,
dacă vrei ca Jackson să te observe,
ignoră-l.
Nu vorbi cu el. Nu te uita la el.
Ai putea face sex cu cel mai bun prieten al lui.
Adică, să ieşi la un suc cu el. Ai înţeles ?
Sigur.
Ce s-a întâmplat ?
Trebuia să vă întoarceţi acum două ore.
Am fost la cumpărături. Uite cartea ta de credit.
Apropo, am mărit limita de cheltuieli. Trei mii de dolari ? Ce eşti tu? O bonă ?
Spune-mi cum a fost astăzi. O.M.G. Vreau să văd tot ce ţi-ai cumpărat.
Tată, eşti mult prea bătrân ca să spui "O.M.G.".
O să încerc machiajul pe care mi l-ai cumpărat.
Stai. I-ai cumpărat un machiaj ?
Are 11 ani.
Poartă sutien acum.
Cred că-i destul de mare să se dea cu luciu de buze de căpşuni.
Să-mi povesteşti ce se mai întâmplă cu Jackson.
Vreau toate detaliile.
Da. Te iubesc.
Aţi devenit cele mai bune prietene.
Cine-i Jackson ? Vreau să ştiu toate detaliile.
M-a rugat să nu spun nimănui despre el.
Eu nu sunt un nimeni. Sunt co-tatăl ei.
N-o lua personal.
Sunt anumite lucruri pe care fetele preferă să le discute
cu alte fete.
Pot fi o fată !
Pot fi cu desăvârşire o fată !
Trebuie să vorbeşti mai subţire.
Unde eşti ?
În bucătărie ! Vino să mă ajuţi !
Miroase foarte bine. Ce găteşti ?
Tilapia la grătar cu sos bearnez şi un pic de varză chinezească.
Nu-mi dai o mână de ajutor ?
Singurul cuvânt pe care-l recunosc în propoziţia aia e "mână".
Haide. Nu-i mare scofală. Aici e sosul bearnez.
Trebuie să-l amesteci constant timp de zece minute.
Constant.
Uită-te la tine ! Eşti un talent înnăscut !
Mă duc să mă îmbrac pentru cină.
Să nu uiţi. Trebuie să-l amesteci zece minute.
Dacă încep să te doară mâinile, înseamnă că faci ce trebuie.
Bree, cred c-au trecut zece minute !
Nu ! N-au trecut încă !
Amestecă în continuare până devine moale şi spumos !
Nu-mi pasă cât timp a trecut.
Chestia aia nu devine spumoasă.
Mă doare mâna pe care o folosesc să trag.
Dacă scapă mâine vreun criminal, o să fie numai vina ta.
Îmi pare foarte rău.
Uite. Lasă-mă să te masez.
Ţi-a fotografiat o mână în timp ce dormeai ?
E înfricoşător !
Ştiu. De ce ar face aşa ceva ?
- Doamne ! - Ce-i ?
Poate a găsit o amprentă la locul crimei.
A scos amprenta ta pe fotografie
şi s-au potrivit.
- E posibil ? - Nu ştiu.
Atunci, ce are în plic ?
Poate are telefonul mobil sau o parte din mânerul de la lopată.
Orice o avea acolo, o va folosi să ne prindă.
Trebuie să-i luăm plicul ăla
şi nu-i pot distrage atenţia punându-l să amestece sosuri.
Apropo, sosul lui bearnez a fost o catastrofă.
Bine.
Diseară, când ajunge acasă, îl scoţi la o plimbare lungă,
laşi uşa din spate descuiată şi mă ocup eu de restul.
Am înţeles.
Dacă o să fie încuiată servieta ?
Ştiu să sparg încuietorile.
Mai ştiu să-mi schimb vocea,
să falsific semnăturile oamenilor şi sunt un hoţ de buzunare bun.
Adulterul m-a înzestrat cu diverse tehnici valoroase.
Fracţiile sunt foarte plictisitoare.
Nu-mi vor folosi la nimic.
Glumeşti ?
Să spunem că te măriţi cu un tip care valorează 20 de milioane de dolari.
Divorţezi de el şi-ţi dă jumătate din avere,
dar contractul prenupţial spune că-ţi revin trei sferturi din avere.
Cu cele cinci milioane în plus îţi poţi cumpăra un iaht,
datorită faptului c-ai învăţat fracţiile.
E o poveste adevărată.
Sunteţi acasă ? Sunt Lee !
Da ! Vino sus !
Ai fi o mamă grozavă.
Serios ?
Nu. Probabil mi-aş uita copilul într-un club de noapte sau în Maroc.
Bună. Ce cauţi aici ?
Ce caut aici ? O caut pe fiica mea.
Care mi-a spus că se întoarce la ora 17:00.
- Am pierdut noţiunea timpului. - Sigur.
Foloseşte cuvântul întreg ! Cât timp economiseşti ?
- Linişteşte-te ! - Nu te băga în asta !
E o problemă între mine şi fiica mea.
Încetează. Mă faci de râs.
Nu-mi pasă.
Trebuie să vii acasă. Acum.
Dacă nu sunt pregătită să plec ?
Dacă eşti pedepsită o săptămână ?
Continuăm ?
Poftim ? Eşti foarte nedrept !
Nu eşti puţin cam dur cu ea ?
Nu te băga, Renee. Nu eşti mama ei.
Scumpo, asta-i cea mai bună mâncare pe care ai făcut-o până acum.
Ce ai pus în ea ?
Nucă, brânză de vacă şi un ingredient foarte special.
Te rog, nu spune "dragoste",
fiindcă mi-e greaţă deja.
Am aflat că o plimbare după masă
mă ajută la digestie.
Vine cineva cu mine ?
Du-te. Strâng eu masa.
Nu, Lynette !
E otravă curată !
O otravă delicioasă şi cremoasă,
pe care, apropo,
o mâncai înainte în cantităţi industriale.
Da. Ştiu. M-am schimbat.
Şi vreau să te schimbi şi tu. De-aia am şi venit aici.
Asta-i o minciună mai mare decât cea pe care tocmai am mâncat-o.
Poftim ?
N-ai venit aici pentru mine.
Ai venit pentru că, pentru prima dată, tu eşti cea într-o relaţie fericită
şi nu te puteai abţine să nu-mi arunci asta în faţă.
Cum poţi... ?
De ce... ? Nu !
N-o să mă cobor la nivelul tău.
Sunt înconjurată de-o bulă de energie pozitivă
creată de puterea iubirii.
Da, Lydia,
trăieşti într-o bulă,
dar când colecţionarul de pietre te va părăsi, aşa cum fac toţi,
o să mănânci iar îngheţată în exces
şi-o să-ţi torni vin pe gât ca o nevrotică ce eşti !
Cât de răutăcioasă eşti ! Doamne ! Te urăsc !
Aşa ! Bine ai revenit !
M-ai tratat toată viaţa ca pe aia care dă greş mereu !
Ai fost mereu aia fericită, aia inteligentă, aia măritată !
Ştii ceva ? Tu ai dat greş acum, scorpie !
Eşti singură şi nefericită
şi mă bucur nespus !
Mă bucur nespus !
Mi-am uitat iPod-ul.
O sticlă de vin.
Vrei să zici... ?
Da.
Rashi a plecat singur.
Felicitări.
Sunt la fel de nefericită ca tine.
Te-a părăsit ?
A spus că mi-a văzut adevărata faţă
şi că trebuie să se mai gândească dacă vrea să se căsătorească cu mine.
Am dat greş.
Dacă a plecat aşa repede,
poate nu-i tipul potrivit.
E tipul potrivit.
Eu nu sunt fata potrivită.
Am crezut că pot lăsa în urmă toate lucrurile negative
şi pot avea o relaţie normală.
Cred c-am cerut prea mult.
De ce nu mergi să vorbeşti cu el ?
Nu pot.
După cum m-am comportat,
mi-a spus că energia mea nu mai e binevenită în cortul lui.
Unde e ?
La cine te referi ?
La Jenny.
E pedepsită, dar când am intrat în camera ei, nu era acolo.
Nu-i aici. Am fost plecată toată ziua.
Nu te cred.
Jenny ! Eşti aici ?
E numai vina ta.
Vina mea ? De ce e vina mea ?
Îmi pare rău. Nu vorbesc cu tine acum.
Eram o familie fericită
până să te bagi tu.
Eu m-am băgat ?
Tu m-ai pus s-o iau la cumpărături pentru că ţi-e frică de sâni !
Da. Apoi, ţi-ai înfipt ghearele, fiindcă tu n-ai făcut copii !
Nu-i vina ei !
Jenny !
M-am furişat pe fereastra din spate.
Îmi pare rău.
Ce se întâmplă ? Ce cauţi aici ?
Îmi place aici. Ne-am făcut unghiile.
Şi ?
Nu ştiu.
Mă gândesc uneori c-ar fi frumos să am o mamă.
Doamne ! Cuvântul cu "M" !
Linişteşte-te.
Ce poate face o mamă şi eu nu pot ?
Vrei să-ţi faci unghiile ?
De săptămâna viitoare, ne facem manichiura şi pedichiura lunea.
Vrei să probezi pantofi ?
Am pantofii pe care i-a purtat Cher la premiera filmului "Moonstruck".
Nu poţi intra cu mine la toaleta femeilor.
Asta-i problema ?
M-ai convins.
Înţeleg de ce-i aşa oribil să ai doi taţi.
Jenny, de ce nu mergi în bucătărie ?
Te aşteaptă acolo cel mai recent număr "Vogue".
Şi noi avem reviste acasă !
Te simţi bine ?
Cel mai de temut coşmar devine realitate.
M-am temut de momentul ăsta
de când a intrat în vieţile noastre.
Dacă nu-i sufiecient să ne aibă pe mine şi Bob ?
Dacă are nevoie de-o mamă ?
Termină !
Poftim ?
Ai adoptat o fată care a fost aruncată
de la o familie la alta
şi i-ai dăruit doi părinţi minunaţi care o iubesc la nebunie.
Dar ai auzit-o. Nu-i suficient atât.
Fii serios ! E doar un copil !
Astăzi îşi doreşte o mamă, mâine o să-şi dorească o maşină.
Jenny are tot ce-şi doreşte şi vă descurcaţi de minune cu ea.
Vorbeşti serios ?
Da. Vorbesc serios.
E uimitor că, pentru prima dată în viaţă, mi-a făcut plăcere să stau cu un copil.
Mulţumesc.
Şi-mi pare rău c-am spus că eşti o scorpie fără suflet.
Nu mi-ai spus asta niciodată.
Să nu-ţi deschizi e-mail-ul.
Noi suntem soarele,
căldura pe care o emană inimile noastre.
Noi suntem marea infinită care se întinde sub cerul veşnic.
Noi suntem frunzele pe care vântul le suflă din copaci.
Îmi cer scuze. Vânt idiot.
Noi suntem stelele
care strălucesc,
pierzându-ne pe noi înşine, dar câştigând Universul.
Ai o clipă liberă ?
Ce cauţi aici ?
În afară de faptul că încerc să mă abţin din râs ?
Trebuie să vorbesc cu tine.
Nu pot acum.
Studenţii mei meditează de şase ore.
Sunt foarte aproape să atingă fericirea supremă.
Sunt sigură că se pot lipsi de tine timp de câteva minute,
aşa că vino să vorbim
sau încep să cânt cu voce tare un cântec de-al lui Ethel Merman.
"Nu-i nicio meserie ca cea din lumea spectacolului."
"Nu-i nicio..."
Îmi cer scuze. Mă întorc imediat.
Să mergem.
N-o poţi părăsi pe Lydia.
Nu vreau s-o fac,
dar n-am recunoscut-o pe femeia care urla la tine.
Eu am recunoscut-o.
E persoana în care se transformă ori de câte ori suntem împreună.
Lydia pe care n-am recunoscut-o eu e cea care zburda prin casa mea,
fericită şi îndrăgostită.
Nu înţelegi.
E foarte greu pentru mine să fiu în preajma oamenilor ca voi două.
Atunci, fumează o ţigară sau cântă un cântecel.
N-o să ajute cu nimic.
De ce ?
Fiindcă sunteţi exact ca familia mea.
Nu mă cheamă Rashi.
Mă cheamă Herbert Brickmeyer.
Sunt din Levittown, Long Island.
Energia din bucătăria ta
era în stilul familiei Brickmeyer
şi nu mai pot sta în preajma ei.
Bine.
În primul rând, Lydia nu se poartă aşa când nu sunt în preajmă s-o provoc.
Şi chiar dacă se poartă aşa, găseşte o soluţie.
Asta presupune o relaţie.
Şi tu eşti expertă în relaţii ?
Sunt expertă în a le ruina.
Bănuiesc că ţi-a luat ceva timp
să nu mai fii un Brickmeyer nebun din Long Island,
aşa că acordă-i şi Lydiei puţin timp să-şi găsească fericirea supremă.
O să mă mai gândesc la asta.
Discuţia despre familia mea
mi-a făcut poftă de-o ţigară.
N-ai cumva una la tine ?
Îmi pare rău, Herb.
Bună.
- Ce-i ? - M-a sunat Rashi.
A avut o revelaţie în timpul ritului.
Ştie că încerc să mă schimb şi e dispus să aibă răbdare cu mine.
Are dreptate. Chiar eşti schimbată.
Nu te-am mai văzut aşa niciodată.
- Vorbeşti serios ? - Da. Vorbesc serios, scumpo.
Cred...
Cred că ăsta-i motivul pentru care m-am purtat aşa.
Sunt invidioasă.
De ce ?
Nu mă implic într-o relaţie, Lydia. E ca o competiţie pentru mine.
Mă caţăr pe ei,
îi iau de păr şi-i calc în picioare
până îi duc unde-mi doresc.
Şi vai şi amar de persoana de lângă mine dacă are o părere diferită de-a mea.
Asta s-a întâmplat cu tine şi Tom ?
Da.
Şi tu te poţi schimba, Lynette.
Nu ştiu dacă mă pot schimba.
Sunt sigură că nu-i aşa uşor cum pare.
Nu, Lynette,
fiindcă-ţi recunoşti problemele acum.
Şi un om înţelept a spus odată
că pentru a porni în călătoria schimbării,
trebuie să ne punem cizmele conştiinţei de sine.
Şi omul ăla înţelept e Rashi ?
Nu-i adorabil ?
Şi când vorbeşte cu Scout şi Jim,
ştie că nu vrea să facă ce trebuie pentru comunitate.
Vrea să facă ce trebuie în calitate de tată.
Da. Atunci când Gregory Peck se uită la copiii ăia, poţi spune...
Gregory Peck ?
N-ai citit cartea, nu ?
Am început s-o citesc, după care am văzut filmul.
Îmi pare rău. Sunt prea multe pagini.
Mike !
Ce ?
Doamne ! Se întoarce !
Bine.
Vino.
Crezi că ne-a văzut ?
Nu ştiu.
Nu-i mai văd maşina. Cred că a plecat.
Slavă Domnului !
Era cât pe ce să ne prindă.
Da. Îmi bate inima tare.
Ştiu. O simt.
Ce se întâmplă aici ?
Nimic.
Eşti sigur ?
Da. Suntem doar doi prieteni care trec prin nişte momente grele
şi care încearcă să se ajute unul pe altul, nu ?
Atunci, de ce ne ascundem în spatele unei furgonete de soţul meu ?
Nu cred c-ar trebui să mai facem asta.
Da.
Mike ! Ce faci ?
Când termini să-ţi ajuţi iubitul,
trebuie să stăm de vorbă.
- Te simţi bine ? - Da.
Bună.
Cum a fost ziua de azi ?
A fost puţin stresantă.
Şi a mea la fel.
Trebuie să ne relaxăm. Nu vrei să ieşim la o plimbare ?
Am o idee mai bună.
Există un loc special unde aş vrea să te duc.
Unde ?
E o surpriză.
Nu prea-mi plac surprizele.
Mie-mi plac. Mergem ?
Acum ?
Pot să mă aranjez mai întâi ?
Mi se pare că arăţi foarte bine.
Am purtat hainele astea toată ziua.
Vreau să mă schimb.
Bine. Nu mă face să aştept.
Bree, ai plecat ?
Schimbare de plan.
Mă scoate în oraş şi are plicul la el.
Unde mergeţi ?
Nu vrea să-mi spună, dar dacă el a scris scrisoarea aia
şi mă duce undeva cu dovezile ?
Vrea să-ţi dea lovitura !
O să vin după voi.
Credeam c-ai fost să te schimbi.
Da.
Mi-am schimbat atitudinea.
Nu voiam să merg, dar m-am răzgândit acum.
Ce spui de masa din colţ ? Am avea puţină intimitate.
Nu ! Nu-mi place intimitatea !
Îmi place zgomotul, agitaţia şi aglomeraţia.
Ce spui de masa din mijloc ?
Cum vrei tu.
Nu ţi-e cald cu sacoul pe tine ?
Ba da.
Haide să comandăm mai întâi şi după aia putem vorbi.
Nu par delicioase aperitivele astea ?
Melci !
Şi-mi place la nebunie supa de ceapă !
Dar va fi greu să refuz tartarul de vită.
Pate rustic ! Uite !
La ce să mă uit ? Scrie doar "Pate rustic".
Poate ar trebui să ne uităm pe partea stângă a meniului.
Sunt sigură că vom găsi ceva bun pe paginile din partea stângă.
Nu avem lista cu vinuri. Unde-i chelnerul nostru ?
Mă întorc imediat.
Stai. Unde te duci ?
Să mă aranjez.
Iar ?
Ce crezi că-i acolo ?
Dacă e un os ? Deschide-l tu !
Nu se poate !
Poate e un dinte.
Fotografia cu mâna mea !
Încerca să-şi dea seama ce mărime port la inel !
Asta nu înseamnă neapărat că nu el ţi-a trimis scrisoarea.
Eu cred că da.
E o uşurare, nu ?
Cel puţin nu te şantajează.
Nu. Vrea să se căsătorească cu mine.
Ce ai de gând să faci ?
Îl plac pe Chuck, dar nu-i bărbatul cu care vreau să-mi petrec restul vieţii.
Poţi să pleci. O să-l iau cu binişorul.
Ce piatră ! Dintr-un salariu de poliţist !
Dar trebuie să-l părăseşti.
Mike !
Dacă vrei să spui ceva, spune-o repede.
Nu se poate spune repede, amice.
Ce dracu` cauţi aici ?
O să-ţi spunem adevărul.
Acum o lună, am făcut cina aia progresivă.
Îţi aminteşti noaptea aia ?
Treci la partea în care spui adevărul.
L-am omorât pe tatăl vitreg al lui Gaby.
Iar eu şi prietenele mele l-am ajutat să acopere crima.
Îmi pare rău c-a durat aşa mult.
Nu-i nimic.
Mi-ai dat ocazia să beau un whisky şi un pahar de vin roşu.
M-am mai liniştit puţin.
Doamne ! Aş fi vrut să beau ceva !
De ce ? De ce eşti agitată ?
Trebuie să-ţi spun ceva important.
Mă întreb
dacă-i acelaşi lucru pe care vreau să ţi-l spun şi eu.
Sunt sigură că nu.
Chuck, eşti un bărbat minunat şi m-am simţit foarte bine lângă tine.
Stai !
Vrei să mă părăseşti ?
Voiam...
Voiam să te cer în căsătorie.
Îmi pare rău dacă te-am indus în eroare.
Asta-i o scuză proastă ! M-ai indus în eroare !
Chuck, te rog !
E ca şi cum ai avea două feţe.
Una e a femeii cu care m-am simţit bine şi cu care am simţit că leg o relaţie
şi alta e a femeii misterioase şi ciudate, care se furişează afară cu diverse treburi.
Ai cunoscut pe altcineva, nu ?
Nu. Jur că n-am cunoscut pe nimeni.
Nu mă minţi !
El ţi-a trimis scrisoarea aia ?
Ce scrisoare ?
Cea pe care o citeai zilele trecute
şi care te-a speriat.
El ţi-a trimis-o ?
Nu există altcineva !
Bree, aş fi făcut orice pentru tine. Îi protejez pe oamenii de care-mi pasă.
Nu-mi mai pasă de tine.
Dacă o să ai vreodată probleme,
şi sunt sigur c-o să ai într-o bună zi,
să nu mă suni.
Ai făcut o greşeală imensă.
Da, locuitorii din Wisteria Lane au în sânge arta disimulării.
Ştiu cum să ascundă urmele unei despărţiri dificile,
cum să compenseze lucrurile care le lipsesc copiilor lor
şi cum să împărtăşeasă gusturile unei persoane dragi,
chiar dacă nu sunt pe placul lor.
Dar, pentru unii,
arta disimulării are un preţ prea mare
şi se văd nevoiţi să mărturisească adevărul,
chiar şi cu riscul de-a înfrunta un viitor incert.
Traducerea şi adaptarea: Lory Comentarii pe www.tvblog.ro