Domnule şi doamnă Hugh, sprijinul dumneavoastră ne-a ajutat
să realizăm aceasta instituţie monumentală.
Avem planuri mari pentru noul sezon.
Domnul Hayes vă va spune mai multe despre exponatele care pot fi sponsorizate.
Unde-i? Adu-l!
Domnul Hayes vine imediat.
Myrna e scoasă din minţi, Owen. Unde-i domnul Hayes?
Nu-i în galeria de vest. Îl caut acum la toaletă.
Caută-l mai departe.
Scuză-mă...
- Dragul meu... - O clipă.
Acum îl arunc pe unul de pe podul Brooklyn.
Sunt sigură că acest "Carter Damon" va aprecia o scurtă pauză.
Prea târziu. Tocmai a plonjat. Cu ce te pot ajuta?
Mi-am invitat aici vineri seara elevii de la cursul de actorie
să facem scenele Norei din "Casa cu păpuşi".
Mersi că m-ai avertizat. Mă voi face nevăzut.
Nu, dragul meu, cursanţii ar avea ce învăţa de la un scriitor ca tine.
- Trebuie neapărat să fii aici. - Ce se întâmplă, mamă?
Am în clasă o fată încântătoare... şi mă gândeam...
Iar încerci să mă cuplezi, mamă? Nu ţi-ai învăţat lecţia după primul eşec?
- Ce eşec? Te-ai însurat cu ea. - Şi cum s-a încheiat căsătoria?
Dragă, încerc doar să te ajut.
Recunoaşte că viaţa ta socială a fost cam slabă în ultima vreme.
Acum vreau să mă arunc eu de pe podul Brooklyn.
Dragă, în ultimele luni n-ai făcut altceva decât să scrii şi să lucrezi cu Beckett.
Cred că e cazul să te cuplezi.
- Doar dacă... - Dacă ce?
Dacă ai vreun motiv să nu vii.
- Te pregăteşti de prim-plan, Castle? - Nu, încercam să înţeleg sensul ascuns.
E vorba de evoluţia tehnologiei, de narcisism afişat
sau, pur şi simplu, cineva avea prea multe televizoare?
Uneori nu trebuie să ştii despre ce-i vorba. E artă şi atât.
Ce existenţial din partea ta, detectiv Beckett.
Să ghicesc. Ai studiat teoria artei în facultate.
Nu. Cea mai apropiată legătură cu arta am avut-o când am pozat ca model.
- Stai aşa. Cum pozai? - Nicio vorbă.
Faceţi cunoştinţă cu Bryan Hayes, 39 de ani. Directorul executiv al muzeului.
Se pare că cineva i-a dat libertatea şi moartea, totodată.
- Ştim când s-a întâmplat? - Ultima oară a fost văzut la 22:00
de către Myrna Ramsey, directorul de dezvoltare.
Foarte îndrăzneţ să-l omoare în timpul galei.
Pun pariu că a intervenit în cealaltă infracţiune
- ... petrecută aici în seara asta. - Se numeşte "Pumnul capitalismului".
O condamnare a modului nostru de viaţă bazat pe consum.
Cineva a furat "Pumnul capitalismului"? Aţi verificat "Fundul socialismului"?
- Cat valorează, doamnă Ramsey? - 50 milioane $.
Numai diamantele fac 30 milioane. "Pumnul" ne-a fost împrumutat de cineva.
Domnul Hayes i-a asigurat pe proprietari că va fi în siguranţă.
Am văzut că aveţi camere, deci există un sistem de securitate.
- De ce nu s-a declanşat alarma? - Aşa trebuia să fie, de cum intra cineva.
Cei de la securitate încearcă să vadă de ce nu s-a declanşat.
Avem nevoie de o listă cu toţi oamenii care au participat la gală.
- Şi de materialele video de pe camere. - Desigur.
Vrem să vorbim şi cu persoana care a găsit cadavrul.
Nu-mi vine să cred. E cea mai urâtă zi din viaţa mea.
- Erai apropiată de domnul Hayes, Alyssa? - Lucram împreună.
Îl ajutam cu exponatele.
Era un om deosebit şi îi sprijinea pe tinerii artişti ca mine.
- Deci, eşti artistă? - Aici lucrez. Arta e o pasiune.
Domnul Hayes chiar mi-a expus odată o sculptură.
- Avea familie? - Mama lui era în Idaho, cred.
Domnul Hayes trebuia să se ocupe de invitaţi în seara asta, nu?
- Ce crezi că făcea acolo? - Se temea pentru "Pumnul capitalismului".
- Din cauza galei şi a atâtor invitaţi... - Stai. Adică îşi făcea griji
- ... că cineva ar putea fura Pumnul? - Da, de când l-am primit aici.
A luat camere de securitate noi pentru Pumn,
de acum două săptămâni, de când l-am expus prima oară.
Credeam că e paranoic, dar acum cred că ştia ceva ce eu nu ştiam.
50 milioane $? De-asta a dispărut Hayes de la gală.
- A venit să verifice Pumnul. - Dar hoţul era deja în drum spre ieşire.
Prin galeria asta, ceea ce l-a pus faţă în faţă cu Hayes.
Hayes l-a înfruntat, s-au bătut.
- Şi Hayes a fost împins în ţepi. - În acel moment,
- ... hoţul a devenit ucigaş. - A ajuns în muzeu datorită galei.
Mă îndoiesc. Toţi oaspeţii au fost verificaţi de două ori la intrare
şi au fost primiţi de membrii consiliului care îi cunoşteau personal.
Mai degrabă hoţul a intrat prin acoperiş, prin ventilaţie, apoi a dezarmat alarma.
- Scuză-mă. Cine eşti? - Serena Kaye, investigator la asigurări.
Dacă hoţul a intrat prin coloana de ventilaţie, cum a ieşit?
Prin zona de aprovizionare.
Paznicii i-au verificat pe cei care intrau, dar nu şi pe cei care plecau.
Zona aia era plină de maşini de aprovizionare.
Poate îl aştepta vreuna şi a sărit în ea.
- E bună. - În teorie da, dar avem dovezi?
N-am nevoie de dovezi ca să ştiu că am dreptate. E meseria mea şi...
- Vă pot ajuta şi pe voi. - Cum aşa?
Primesc un comision de 1% la fiecare obiect furat pe care-l găsesc.
Eu vreau Pumnul. Voi vreţi ucigaşul. Avem ţeluri comune.
Vă pot fi consultant şi vă împărtăşesc din experienţa mea.
- E o idee... - Nu, mulţumesc, nu e cazul.
Măcar am încercat. Domnule Castle, detectiv Beckett...
Ne-ar fi fost de ajutor, să ştii. E bună. Nu în sensul ăla...
- Castle, ne-ar fi încurcat doar. - Zău?
Şi dacă are dreptate?
Ryan, verifică toate maşinile de aprovizionare
şi interoghează tot personalul de la bucătărie.
Vezi dacă a observat cineva ceva neobişnuit la rampa de aprovizionare.
A fost foarte greu?
Din motive necunoscute, Hayes credea că cineva vrea să fure Pumnul.
Nu ştim de ce, dar el s-a dus să verifice şi a plătit cu viaţa.
Se pare că pe camerele de supraveghere nu apărea asta.
- Dar ce apărea? - Pumnul, stând nemişcat în galerie.
Hoţul a tăiat firele camerei şi a înlocuit imaginea cu o preînregistrare.
Nu există amprente, dar criminaliştii au găsit ceva ce pare a fi gel de păr.
- Gel de păr?! Unde l-au găsit? - În coloana de ventilaţie.
- În ventilaţie? Zicea Serena... - A ghicit.
- La fel şi cu zona de aprovizionare. - Cum adică?
Doi din membrii personalului au văzut o dubiţă albastră parcată acolo.
Aceeaşi culoare ca şi cele de aprovizionare dar fără emblema firmei.
- Ca să vezi... - Avem descrierea cuiva din dubiţă?
- Nu, dar am dat-o în urmărire. - Beckett.
- Perfect. Ce-ai mai făcut? - Gura!
Detectiv, cred că o cunoşti pe Serena Kaye.
- Bună, din nou. - Ce cauţi aici?
Domnişoara Kaye mi-a prezentat o propunere foarte interesantă.
- Da, sunt la curent cu propunerea ei. - Diferenţa e că mie-mi place.
- Doamnă căpitan Gates... - Are experienţă.
- Poate fi consultant în cazul acesta. - Prefer să lucrez cu echipa mea, domnule.
Care include un consultant fără nicio experienţă.
Serena este valoroasă.
Abia aştept să lucrăm împreună.
CASTLE Sezonul 4 Episodul 5
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Serios, ai un tupeu fantastic.
S-a adeverit ceea ce am spus despre hoţ? Eu vreau rezultate, doamnă detectiv.
E cea mai bună cale să obţinem amândouă ce vrem.
- Consideră că e o fuziune. - Mai degrabă o preluare cu forţa.
- Detectiv Ryan te va pune la curent. - A trecut de camere aici şi aici.
Apoi, cum ne închipuiam, a plecat prin zona de aprovizionare
într-o dubiţă albastră. Cam atât ştim.
Dar materialul de pe camere la care se uita Hayes acum două săptămâni?
Dacă ucigaşul a ochit exponatul, poate e pe acel material.
Asta-i problema, fiindcă cei de la securitate
descarcă toate materialele video pe stick.
Hayes a verificat unul din stick-uri, dar acum a dispărut.
Nu era nici la el în birou, nici asupra cadavrului.
Poate l-a luat ucigaşul fiindcă ştia că apare pe el.
Ce facem mai departe?
Am primit o listă cu toţi cei care ar putea fi interesaţi de Pumn
şi o verificăm.
E greu de vândut Pumnul acum, când are un cadavru ataşat.
Hoţul va încerca să vândă din diamante, dar nu celor de pe lista voastră.
- Sunt prea cunoscuţi. - Ai o idee mai bună?
Salut. Am găsit ceva când mă uitam pe...
Detectiv Esposito, ea este... Serena Kaye.
- Lucrează cu noi. - Bine, mă rog...
Am găsit astea ataşate de firele sistemului de securitate.
Practic, anulează semnalul de alarmă înainte de a ajunge la computer.
- Se numeşte ISI sau... - Întrerupător de semnal prin inducţie.
- Ăsta-i făcut la comandă. Îl recunosc. - De unde?
Dintr-un raport pe care l-am citit despre furtul unui Vermeer din Bruxelles.
Acelaşi hoţ a folosit aşa ceva să fure o duzină de alte picturi.
E semnătura sa. Ştiu cine a luat Pumnul. Falco.
- Falco şi mai cum? Are şi alt nume? - Nimeni nu ştie. N-a fost prins niciodată.
Nici măcar n-a fost vreodată fotografiat. E hoţ de obiecte de artă în Europa,
deşi n-a mai lucrat de ani de zile. Se zvonea că s-a retras.
50 milioane $ te fac să renunţi la pensie.
Acum, că ştim cine e, pot afla nişte piste.
- Perfect. Să mergem. - Tu nu poţi veni.
Scuză-mă, cred că n-ai înţeles bine termenul "consultant".
- E cazul meu. - Oamenii de acolo nu discută cu poliţişti,
dar cu mine vor vorbi.
- Unde te duci? - Păi, nici eu nu-s poliţist.
- Deci... - Bine.
- Lucrează cu noi? - Să luăm legătura cu Interpolul.
Vreau să aflu tot ce se poate despre Falco.
Eşti un bărbat interesant, domnule Castle.
Ziua te baţi cu crimele, noaptea eşti scriitor.
Şi tu eşti foarte interesantă. Deci, ne întâlnim cu informatorul secret?
Văd că Beckett nu te ţine lângă ea numai fiindcă arăţi bine.
Locul ăsta e la fel de rău famat pe cât e de anonim.
Serena.
Unde-ai dispărut? Nu mă mai iubeşti?
- Am fost ocupată, Vin. - Cu Jason Bateman de aici?
M-a scutit odată de o amendă pentru viteză.
Vin, mă grăbesc. Avem vreme mai târziu pentru jocuri.
Acum vreau să aflu dacă a lansat cineva pe piaţă nişte diamante. Multe.
- În ce perioadă de timp? - Pot fi pe piaţă de aseară.
- Sunt fierbinţi? - Ca o supernovă.
Nu te pot ajuta.
Păi... m-a contactat un tip acum câteva zile, părea strâns cu uşa.
A încercat să mă tenteze cu un obiect de artă acoperit cu diamante.
- Un fel de mână de marmură sau aşa ceva. - Cum arăta tipul ăsta?
Serena avea dreptate. Falco e un ticălos.
Uite ce gros e dosarul lui. A furat un Renoir din Muzeul Puşkin în '96
şi un Monet în '99, folosind mereu un ISI.
- Falco n-a ucis pe nimeni înainte. - Pentru toate e o primă oară.
Mai ales când s-a interpus Hayes între el şi 50 milioane $.
Conform Interpolului, Falco nu fură pentru el însuşi.
E hoţ "de închiriat". Vrea cineva un Picasso, i-l fură.
Aşa avem o a doua pistă către ucigaş. Dacă nu-l găsim pe Falco, îl căutăm
- ...pe cel care l-a plătit să fure Pumnul. - Vă spun eu cine l-a plătit.
Anton McHugh, ticălosul meu soţ.
Pumnul ne aparţine amândurora. L-am împrumutat muzeului.
- De ce să-l fure soţul tău? - Ca să mă distrugă.
- Ziceai că şi el e proprietar. - Pe jumătate din el.
- Sunteţi în divorţ. - Păstrăm aparenţele,
mai mult fiindcă niciunul din noi nu renunţă la apartamentul din 5th Avenue.
Dar chestia asta? Anton a decăzut îngrozitor.
- Deci v-aţi certat din cauza Pumnului? - Am considerat că trebuie să fie în muzeu.
E o operă de artă. Oamenii trebuie s-o admire.
- Bine, dar soţul tău nu-i în consiliu. - E jumătate din adevăr.
La ultima întâlnire cu avocaţii de divorţ, a urlat la mine
că va lua înapoi Pumnul prin orice mijloace.
Dar faptul c-a spus că vrea Pumnul nu-nseamnă că a plătit pe cineva să-l fure.
Ba da, fiindcă a mai încercat să-l fure.
Domnule McHugh, acum două săptămâni a avut loc un incident ciudat,
când Pumnul capitalismului era în drum spre muzeu.
Doi oameni care au pretins că sunt de la firma de mutări au încercat să-l ia.
Am înţeles că a fost vorba de o încurcătură.
Nu s-a depus plângere, dar ambii aveau caziere impresionante.
N-am nicio legătură. Şi n-am avut niciun contact cu ei.
Interesant însă că i-a contactat avocatul tău de divorţ.
I-a sunat de mai multe ori chiar înaintea "încurcăturii".
- Unde-i Falco? - Cine?
După prima încercare nereuşită de a fura Pumnul,
te-ai decis să angajezi un hoţ mai bun.
Din păcate, l-a ucis pe Bryan Hayes.
- Ceea ce te face complice la crimă. - Poftim? Aţi înnebunit.
Staţi puţin. Pun pariu că Joy e în spatele întregii chestii.
Crede-mă, domnule McHugh, divorţul va fi ultima ta problemă
dacă nu ne spui unde-i Falco.
N-am auzit niciodată de Falco şi n-am luat eu Pumnul, bine?
Adevărul e că nici nu voiam blestemăţia aia.
Voiam s-o fac pe Joy să creadă că îl vreau.
- De ce? - Mă gândeam că, dacă o fac pe Joy
să creadă că înseamnă ceva pentru mine, îmi va ceda podgoria din Nappa.
Acum, că s-a dus, grămada aia de Botox mă va curăţa de toate.
Deci, ce zici? Îl crezi?
În orice caz, n-avem destul cât să cerem situaţia financiară a lui McHugh.
- Falco nu pare să lucreze cu McHugh. - Dar cu cine?
- Cu directorul muzeului, Bryan Hayes. - Cu victima?
Un tip care semăna cu Hayes s-a întâlnit cu informatorul Serenei acum câteva zile
şi l-a întrebat despre nişte diamante.
Deci Hayes era implicat în furt? El l-a plătit pe Falco să fure Pumnul.
- Însă Falco s-a hotărât să-l păstreze. - Aşa că l-a omorât pe Hayes.
Dacă şi Hayes era conspirator, ne duce la Falco. Să-i vedem situaţia financiară.
- Ca de obicei. - Da.
O să-mi întreb alte surse, să văd dacă ajungem la el.
Altă plimbare prin pântecele Manhattanului? Contează pe mine.
Îmi pare rău, n-am nevoie de secretar.
O să dau telefoane, chestii plicticoase. Ne vedem mai târziu?
Ne vedem oricând.
Kate...
- Pe bune? O agentă de asigurări? - Una sexy.
Cred că va fi un personaj grozav în viitoarea mea carte.
- Pari cucerit de ea. - Mi se pare... impresionantă.
Cum este?
E necooperantă, tupeistă, încăpăţânată şi le ştie pe toate.
- Dar e bună în meseria ei? - Castle aşa crede.
- Iar asta te deranjează. - Sigur că mă deranjează.
- De ce? - Fiindcă el ar trebui să fie...
- Ce să fie? - Partenerul meu.
Adică ar trebui să fie în echipa mea.
- Nu să fie complet subjugat. - Subjugat?
Mamă, cred că ar fi mai potrivit cuvântul "intrigat".
- Care-i următoarea mişcare? - Mişcare?
Sincer, Richard, Beckett ţi-a spus clar că nu-i disponibilă deocamdată.
Ai întâlnit-o pe femeia asta. E deşteaptă, incredibil de atrăgătoare,
te intrigă. De ce nu-i ceri o întâlnire?
- E mai complicat. - De ce să fie complicat?
- Ştii tu de ce. - Ştiu doar ce mi-ai spus.
Kate...
De ce ţi-e teamă? Că nu te va aştepta sau că o va face?
- Salut. - Salut. Am crezut că eşti cu Serena.
- Nu, avea o întâlnire cu şefii ei. - Deci v-aţi văzut în dimineaţa asta.
Nu, mi-a trimis mesaj. Credeai că suntem...
Da, e evident că te place, deci...
Da?
Deci crezi că ar trebui să continuu?
Cum vrei.
Dubiţa cu care a fugit hoţul a fost abandonată în Queens pe o alee.
- Amprente? - Nu, şterse toate. Profesionist.
Criminaliştii au găsit însă gel de păr pe tetieră.
Încearcă să afle producătorul.
Am obţinut chestiile alea ale lui Hayes, Beckett.
În ultimul an, a cheltuit o grămadă de bani pentru îngrijirile medicale ale mamei sale.
Financiar, era la pământ.
Probabil a crezut că Pumnul e unica soluţie.
Am găsit şi nişte mail-uri suspecte în laptopul său.
Referitoare la sistemul de securitate al muzeului.
- Tehnicienii au ajuns la un cont anonim. - Falco ştie să-şi acopere urmele.
Unul din ele spunea ceva despre o întâlnire în ziua dinaintea jafului.
Dacă aflăm unde s-au întâlnit, poate aflăm şi identitatea lui Falco.
Cred că a avut loc între 12:00 şi 14:00.
E singurul interval orar în care Hayes a părăsit muzeul.
Staţi puţin, am găsit ceva în apelurile din ziua aia.
La ora 11:06 a dat un telefon de un minut la restaurantul Ascana.
Făcea rezervarea.
Pe cât punem pariu că era pentru două persoane, el şi Falco?
Sigur, mi-l amintesc pe domnul Hayes. Acum trei zile. Au stat la o masă în colţ.
- Deci era cu cineva? - Sigur.
Aveau o conversaţie foarte animată.
- Îţi aminteşti cum arăta persoana? - Era înaltă, blondă, superbă.
- Hayes era cu o femeie? - Da. În jur de 30 de ani, dar foarte sexy.
- Stai o clipă. Semăna cu... ea? - Da. Ea este.
E Serena. Ea e hoaţa.
Nu, mulţumesc. Am vorbit cu firma de asigurări.
- Ghici ce era Serena până să vină la ei. - Educatoare?
- Hoaţă de artă. - Presupusă hoaţă de artă.
Suspectată că ar fi dat câteva lovituri importante
între anii 2001 şi 2006, la Prado, Uffizzi, Houston,
dar n-au putut s-o prindă cu nimic.
Cum a ajuns să lucreze în asigurări?
Acum vreo cinci ani, s-a adresat firmei şi a zis că vrea să facă bine.
Le-a spus şi ce era greşit în sistemul lor de securitate.
Să ghicesc. Le-a sugerat să lucreze împreună.
- Măcar e consecventă. - Nostalgică. S-a întors la vechiul nărav.
- Acum a mai adăugat ceva, crima. - De-aia ştia cum a intrat hoţul în muzeu.
Ea era hoţul.
A făcut parteneriat cu noi să ne împingă pe pista cu miticul Falco.
- M-a dus de nas. - Nu-ţi face griji, nu eşti singurul.
- Ea era implicată? - Nu suntem siguri, domnule,
dar dovezile arată că...
O vreau arestată chiar acum, doamnă detectiv.
- Avem dovezi indirecte. - Găsiţi ceva concret.
Nu voi permite ca acest departament să fie umilit public.
Da, domnule.
- Unde e acum? - La hotel.
- M-a invitat să bem ceva. - Serios?
- Nu se grăbeşte să plece din oraş. - Păi...
Atunci să profităm de singurul nostru atu. Nu ştie că am descoperit-o.
- Aşa că o vom prinde fără să afle asta. - Cum?
Simplu. Castle îi cere o întâlnire.
- Serios? - Asta şi voiai, nu?
Nu trebuie decât s-o ţii departe de cameră.
O duci la restaurantul hotelului.
- Apoi... vă distraţi. - Mersi.
Şi, cât o ţii tu ocupată, noi intrăm în camera ei.
Şi ce să fac la întâlnirea asta? Să încerc s-o trag de limbă?
Nu, trage de timp, fă glume, ştii tu... conversaţie.
Important e s-o ţii departe de cameră ca să putem căuta acolo.
Ce zici, Castle? Crezi c-o poţi vrăji timp de o oră?
- Vorbeşti serios? - Sigur că da.
- Aveam de gând să te mai las o zi. - Apoi îmi cereai tu o întâlnire?
Sunt genul de femeie care crede până la capăt în ceea ce vrea.
Observ.
În plus, n-am făcut niciun secret din faptul că mă atragi.
- Şi am văzut că şi tu simţeai la fel. - Se pare că niciunul dintre noi
nu se pricepe să ţină un secret.
Până acum, nimic. Ai găsit ceva?
Nu.
Chiar vrei s-o înfunzi pe tipa asta, aşa-i?
Nu asta facem mereu, îi prindem pe băieţii răi?
Ba da, dar... mi se pare că e ceva mai mult.
Mai caută, bine?
De ce ai ales să devii investigator de asigurări?
Nu asta visează fetiţele să devină când vor fi mari.
- E o schimbare recentă de serviciu. - Serios?
- Ce făceai înainte? - De fapt, eram hoaţă.
- Nu mai spune... - Aşa mi se spunea la muzeu.
Eu prefer să consider că restitui opere de artă.
- Care-i diferenţa? - Operele luate de mine au fost deja furate
de la proprietarii de drept. Furate de nazişti, tirani, guverne.
Dacă o operă este într-un muzeu, nu înseamnă că acolo îi este locul.
Serios?
M-am specializat pe restituirea operelor de artă către proprietarii de drept,
începând cu un mic Rembrandt pe care l-a luat un ofiţer SS de la bunicul.
Deci erai un fel de Indiana Jones feminin,
dar fără pălărie şi fără cravaşă.
Cel puţin, fără pălărie.
Se face tot mai cald aici.
Am o idee.
- Ce-ar fi să sărim peste desert? - De ce să ne grăbim?
Am auzit că au o prăjitură cu căpşuni delicioasă.
N-ai prefera să mergem la mine în cameră să bem ceva?
Cică sunt foarte proaspete căpşunile...
Perfect. Le comandăm în cameră, cu multă frişcă.
Ieşiţi!
Cred că am găsit ceva.
Un mesaj între Serena şi o grămadă de tăinuitori.
Ghiceşte cine încearcă să vândă diamante.
Cred că şi eu am găsit ceva.
Uneltele meseriei.
Cât şi un ISI.
Aici este. Apartamentul aproape de cer.
Alo!
Ce faceţi aici?
Te arestăm pentru furt... şi crimă.
Ia stai. Acum îmi spui că nu crezi că e implicată?
De ce mi-ar spune că e hoaţă? De ce să rişte?
Pentru că îţi spune suficient adevăr încât să crezi mai uşor minciunile.
- Mă gândesc că nu e ea hoaţa. - Gândeşti cu altceva.
A fost doar un sărut. Am făcut ce mi-ai spus. Am ţinut-o ocupată.
Încercam să-ţi dau timp să poţi cerceta camera.
Da, camera! Camera în care am găsit
servieta şi email-ul, care acum sunt dovezi împotriva ei.
Cred că ar trebui să-i dăm o şansă să explice.
Să-i dăm? Sub nicio formă nu intrăm amândoi la interogatoriu.
- Fii serioasă! - Regret, Castle, dar în acest moment,
după conversaţia asta şi comportamentul tău de la hotel,
e evident că ai fost compromis.
Făceam doar... ce ai cerut!
M-am gândit să stau deoparte.
Trebuie să recunosc... toată înşelătoria asta... e impresionantă.
Te pui bine la compania de asigurări,
le spui că vrei să te îndrepţi,
iar tu nu te gândeşti decât la următoarea lovitură.
Despre ce vorbeşti?
Singura problemă a fost că aveai nevoie de Hayes,
dar ştiai că nu scapi neprinsă dacă îl laşi în viaţă,
aşa că te-ai strecurat în investigaţia mea să-ţi acoperi urmele.
Şi eu care credeam că Rick e singurul scriitor din echipă.
Rick? Acum vă spuneţi pe nume?
Păi... o pupa în holul hotelului.
- Beckett mi-a spus s-o împiedic. - Ţi-a spus să foloseşti şi limba?
Nu trebuie s-o lungesc prea mult.
Ştiu că te-ai întâlnit cu Hayes cu o zi înainte de jaf.
Să revedem securitatea pentru gală. Era preocupat.
- Preocupat?! Era implicat. - Nu ştiam că se preface.
Dacă întâlnirea era inofensivă, de ce nu ne-ai spus înainte?
Pentru că nu sunt foarte mândră de faptul că nu mi-am dat seama ce pune la cale.
Dacă mi-aş fi dat, sculptura n-ar fi fost furată şi el ar fi în viaţă.
Frate, joacă bine scena "hoaţa cu inimă de aur".
- Poate că nu joacă. - E foarte calmă.
Ciudat de calmă. Poate că nu e vinovată.
Ori e o psihopată, caz în care... te pricepi să le alegi.
Am găsit uneltele pe care le-ai folosit să intri în muzeu...
frânghie, cârlig, şperacle pentru broaşte.
Lucrez în recuperări. Companiilor de asigurări nu le pasă cum o fac.
- În principiu, eşti tot hoaţă. - Recuperare, nu hoţie.
Care parte din recuperare înseamnă să vinzi diamante pe piaţa neagră?
S-ar putea ca Falco să încerce să vândă pietrele. Încercam să atrag tăinuitorii.
Ascultă, m-am interesat despre tine.
Ştiu că eşti deşteaptă, metodică şi o poliţistă cu instincte grozave.
Iar acele instincte îţi spun că nu sunt vinovată.
Dintr-un motiv oarecare, tu le ignori. De ce?
Domnişoară Kaye, treaba ta e să recuperezi, aşa cum susţii.
A mea este să rezolv acest caz de crimă.
Atunci de ce nu laşi deoparte răzbunarea personală şi mă întrebi dacă am alibi,
ca să putem trece mai departe? Am fost la o întâlnire de afaceri
cu unul dintre şefii mei când am primit telefonul.
- Poate verifici. - Dacă spui adevărul,
de ce ai acţionat pe la spatele nostru?
Pentru că, din experienţa mea, poliţia nu face decât să te încurce.
Treaba mea e să recuperez sculptura, nu să joc cinstit.
Dar ai dreptate. L-am tratat ca pe un caz obişnuit, dar nu este.
Promit că de acum încolo nu voi mai avea secrete.
Nu va fi necesar. Nu vom mai lucra împreună.
Te-ai răzgândi dacă ţi-aş spune că ştiu cine e Falco?
Priviţi filmarea de securitate de la expoziţia muzeului de acum două săptămâni.
Ai furat stick-ul lui Hayes? De aceea lipsea?
- Vrei să avem încredere în tine? - Nu m-am prefăcut când te-am sărutat.
Nu v-ar fi folosit. N-aţi fi ştiut ce să căutaţi.
Îl vedeţi pe tipul de colo?
- Studiază vitrina pentru mai târziu. - De unde ştii?
Crede-mă, ştiu.
- Vrei să spui că e... - Falco.
- De ce nu ne-ai spus până acum? - N-am avut şansa să vă arăt.
- Erai ocupată. - Gata, gata.
Haideţi să ne concentrăm pe prinderea hoţului.
Cum ne ajută asta? Nu-i ştim numele real.
Nu putem decât să-i punem poza în circulaţie şi să-l dăm în urmărire.
Fără alte informaţii, nu ne ajută deloc.
Şi dacă vă spun la ce hotel stătea?
Gelul din ventilaţie şi de pe tetiera din dubiţă.
Criminaliştii au aflat că formula este făcută special pentru hotelul Wessex.
- Există unul singur în oraş. - Să arătăm fotografia angajaţilor.
Dacă îl recunoaşte cineva, l-am prins.
Imediat.
- NYPD! - NYPD!
Mâinile sus!
Bună seara, Falco.
Falco?
Habar n-am despre ce vorbiţi. Numele meu este Holt. William Holt.
Da, William Holt, paşaport britanic. Ai venit în oraş acum două săptămâni.
Din întâmplare ai fost în Bilbao acum zece ani când a dispărut Pissaro.
Acum 15 ani la Berlin, când a dispărut El Greco.
- Nu ştiu nimic despre asta. - Lasă teatrul, Falco.
Camerele de securitate te arată studiind muzeul acum două săptămâni.
- Tu eşti aici, nu? - De câte ori vizitez un oraş,
îmi fac timp să admir comorile oraşului.
- E cumva o crimă? - Nu. Dar să te furişezi să le furi este.
Ţi se pare cunoscut? A fost folosit să dezactiveze
sistemul de securitate de la muzeu.
- La fel s-au găsit în Bilbao şi Berlin. - Dacă spui tu.
Eu unul n-am mai văzut aşa ceva.
Hotelul la care stai e frumos, nu-i aşa?
Au chiar şi produse exclusive pentru păr.
Produse pentru păr care lasă urme în sistemul de aerisire.
Şi apropo... gel de păr?! Nu e prea bărbătesc.
În hotelul acela stau sute de persoane
şi sunt destul de sigur
că n-aţi găsit amprente.
Deci...
pe ce bază vă gândiţi să mă arestaţi?
Acest Falco pe care îl urmăriţi...
sunteţi siguri că el e vinovatul?
Din ce ştiu despre el, nu e criminal.
Poate că nu e atât de implicat pe cât credeţi.
- Încearcă să ne spună ceva. - "Duceţi-vă dracului", în mod politicos.
Ne-a spus că nu e el criminalul.
Mulţi oameni o fac când se află acolo. Criminaliştii au mai găsit ceva la hotel?
Nimic. Nici echipament, nici Pumn.
- La ce te gândeşti? - Ştie ceva.
Dar nu ne poate spune fără să admită că a fost acolo.
- Lăsaţi-mă să vorbesc cu el. - Vorbeşti serios?
El e suspect, iar tu nu eşti poliţistă.
Nu, sunt hoaţă ca şi el. Cu mine va vorbi.
Pleacă poliţistul rău, poliţistul bun îi ia locul?
- Nu sunt poliţistă. - Atunci cine eşti?
Depinde pe cine întrebi.
În Zurich sunt Spiritul,
în Spania sunt Pantera.
Police naţionale mă ştie de Gaston.
Dar tu...
probabil că mă cunoşti sub numele de... Şacalul.
Prado. În 2007?
Vrei să spui că tu ai fost?
Cum ai trecut de senzorii de sunet?
L-am pus pe Rus să-mi facă o casetă pentru reducerea zgomotului.
Am auzit că ţi-a făcut şi ţie una pentru treaba din Boston.
Nu scapi aşa uşor, Prado. Cum ai scos piesa din muzeu?
Paznicul era atât de ocupat să-mi verifice valorile încât n-a observat
când am tăiat firul din spatele lui Goya.
M-am întors mai târziu pe coardă şi l-am smuls de acolo.
Să fiu al naibii...
Dar acum eşti aici... lucrezi cu poliţia.
- Înseamnă că te-au prins. - Nu. M-am deşteptat.
Într-o zi îţi dai seama că tu sau altcineva va fi rănit.
- Nu l-am omorât. - Dar ai fost acolo.
- Crezi că-l face să vorbească? - Cine ştie, Castle?
Dacă-l pupă de câteva ori...
N-am fost angajat să fur Pumnul.
Contactul mi-a spus că sunt plătit
să testez vulnerabilitatea sistemului de securitate.
Trebuia să intru, să dezactivez alarma
şi să ies nedepistat până la ora 22:00.
Pentru deranjul meu... am primit 200 mii în avans.
- Cine te-a angajat? - Cine ştie, scumpo?
Totul trece printr-o terţă parte. Ştii că aşa merge şi e mai sigur.
Da, până cazi în capcană. Adevăratul hoţ avea nevoie să-i dezactivezi alarma.
- Aşa se pare. - Ce-ai văzut?
Nimic la început.
Adică... totul fusese mult prea uşor.
Ajunsesem la jumătatea drumului când m-a lovit...
Dezactivasem deja alarma, nu?
Şi stătea... chiar acolo.
- Te-ai întors după Pumn. - Tentaţie îngrozitor de mare, 50 milioane.
Când m-am întors în sală, o femeie se îndrepta către Pumn.
Am ieşit naibii de acolo.
- Cum arăta femeia? - Abia am apucat să văd.
Nu pot spune sigur decât că purta o rochie neagră.
Haide, Beckett... n-are motiv să mintă.
- E hoţ. Are multe motive să mintă. - Nu în legătură cu asta.
Ştie că nu-l ai cu nimic la mână. Trebuia să aştepte şi l-ai fi eliberat în final.
Dacă Falco spune adevărul, Hayes având probleme cu banii,
cei 200.000 $ către Falco îl scot din cauză.
Şi de ce s-a dus la bar să întrebe de diamante?
Pentru că era paranoic şi credea că cineva încearcă să fure Pumnul.
Nu era paranoic. Avea dreptate.
Înseamnă că ucigaşa e cea pe care a văzut-o Falco mergând către Pumn.
Iar când Hayes i-a stat în drum, l-a băgat în ţepi.
- A spus cum arăta femeia? - Doar că purta o rochie neagră.
Au fost peste 200 de persoane la gală, iar jumătate erau femei în rochii negre.
Dacă n-a plecat pe la aprovizionare, cum a scos Pumnul din muzeu?
Chiar aşa. Cum a făcut-o?
A aşteptat ca Falco să dezactiveze sistemul, apoi apare la gală.
Cu sistemul de alarmă dezactivat, poate să ia Pumnul.
Dar Hayes e paranoic în privinţa pazei şi se întoarce să verifice.
O prinde... iar ea e forţată să-l ucidă.
Se grăbeşte să plece înainte s-o descopere cineva cu Pumnul şi un cadavru.
Nu poate să treacă prin gală fără să fie reperată...
Şi nu poate ajunge la aprovizionare fără ca personalul de la catering
- ... să observe că are rochie neagră. - Astea sunt cele două ieşiri.
Niciuna nu lasă prea multe şanse. Ar fi fost prinsă foarte uşor.
Dacă nu poate trece prin gală şi nu poate ajunge la aprovizionare,
cum naiba a ieşit de aici?
- Poate n-a ieşit. - Ce vrei să spui?
Vreau să spun că...
Ce faci?!
... n-a părăsit muzeul.
Domnule Castle!
Se pare că am rezolvat cazul.
- Ai vrut să mă vezi, detective? - Da, voiam să vorbim despre exponat.
Dumnezeul, ce s-a întâmplat?
O nouă interpretare la care lucrez. Eu îi spun... prins.
E distrusă! Cine dracului a făcut-o?
- Mai la subiect, cine l-a pus acolo? - Pumnul era înăuntru?
Hoaţa nu şi-a făcut griji cum să-l scoată. S-a alăturat pur şi simplu petrecerii.
- Hoaţa? - Ştim că cea care a furat Pumnul
era o femeie în rochie neagră, aceeaşi femeie care l-a ucis pe Hayes.
Dacă îmi amintesc bine, tu purtai rochie neagră în seara aceea.
La fel toate femeile de aici.
Dar numai una ştia că există un compartiment în interiorul acelei piese.
A fost planul perfect până a apărut Bryan Hayes şi te-a văzut.
Staţi. N-am fost eu. Jur.
N-ai fost singură. Tu n-aveai bani să-l plăteşti pe Falco,
dar ţi-ai folosit funcţia să plasezi obiectul în exponat.
N-am plasat nimic.
Lucrarea mea a fost aleasă de comisie la fel ca toate obiectele de artă de aici.
Când s-ar fi terminat expoziţia, s-ar fi întors la tine.
- Numai că valora cu 50 milioane mai mult. - Nu, nu se întorcea la mine.
L-am vândut săptămâna trecută. Mergea la...
Doamne!
Lucrarea Alyssei e captivantă.
Nu ştiu de ce trebuie să-mi justific gustul în artă.
Deoarece această piesă avea întâmplător în ea un Pumn de bronz.
- Mi-aţi găsit Pumnul! - Da, exact acolo unde l-ai pus.
Acum ar trebui să te gândeşti dacă l-ai împins accidental sau nu pe Hayes,
pentru că asta o să facă diferenţa de 30 de ani la sentinţa ta.
Crezi că eu l-am ucis pe Bryan Hayes?
Am obţinut mandat pentru situaţia ta financiară
şi vom găsi dovezi pentru cei 200.000 dolari
pe care i-ai plătit lui William Holt, zis Falco, să dezactiveze alarma de la muzeu.
Regret, dragă, nu te-am înţeles.
Criminaliştii ţi-au găsit amprentele pe Pumn.
Normal. Îmi aparţine.
Amprente însângerate. Sângele lui, amprentele tale.
S-a terminat. Ai omorât un om, dnă McHugh.
Nu înţelegi.
Soţul meu voia să mi-l ia. Am luat ceea ce-mi aparţine de drept.
Bryan Hayes a apărut ca din pământ.
A văzut Pumnul în mâinile mele. Ce era să fac?
Ştii care e ironia?
Soţul tău te-ar fi lăsat să păstrezi Pumnul.
Nu-l voia.
Procurorul spune că soţul ei a sunat de multe ori
implorând să depună mărturie împotriva ei.
Când pot să iau Pumnul? Întreabă compania de asigurări.
E la probe. Odată ce s-a rezolvat cazul, va fi eliberat.
Vreau să-ţi mulţumesc. N-aş fi reuşit fără tine. Sunt foarte recunoscătoare.
- Înseamnă că îmi dai şi mie din comision? - Nu sunt chiar atât de recunoscătoare.
Cred că... fiecare dintre noi s-a ales cu ce şi-a dorit.
Da.
După ce tu şi Castle aţi avut întâlnirea...
Mai degrabă provocare.
... el n-a crezut că tu eşti implicată.
A crezut în tine şi atunci când eu nu credeam.
De ce-mi spui asta?
Cred că ar trebui să ştii cu ce fel de persoană ai de-a face.
Poftiţi, doamnelor.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
- S-a întâmplat ceva? - Nu. Ar trebui să...
Mă duc să îndosariez ceva.
Iar eu mă întorc la hotel.
Te-aş ruga să vii,
dar... cum spuneam,
nu fur lucruri care aparţin altcuiva.
- N-aţi plecat la întâlnire? - Nu.
- De ce? - Pentru că nu-mi permit.
Muzeul m-a pocnit cu o factură pentru exponatul spart.
Mda, ştiu. Crezi că mă lasă în pace pentru că "i-am ajutat la cazul de crimă"?
Cel mai mic lucru pe care-l poate face NYPD este să-ţi facă cinste cu un hamburger.
- Accept. - Haide.
Cu banii ăştia plăteam toată facultatea lui Alexis.
- Şi facultatea de medicină. - Slavă Domnului că sunt bogat.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro