Deci tu nu plăteşti deloc chirie?
Walden nu-mi vrea banii. Suntem prieteni.
Abia aştept să cresc şi eu mare
şi să-mi găsesc un prieten pe spinarea căruia să trăiesc.
Asta visez şi eu să faci.
A venit poşta!
- Walden, te simţi bine? - Da. De ce?
Ţi-ai revărsat extremităţile pe canapea, prietene.
Aşa, şi?
E casa mea, canapeaua mea, dosul meu.
Nu pot să te contrazic. Nu uita că suntem musafiri.
Eu credeam că suntem prieteni.
Ce-o fi asta?
Un pachet pentru "Alan Smith" de la "Penis Pump Industries".
Nu locuieşte nimeni aici cu numele ăsta!
Duc eu pachetul înapoi la poştă.
- Vai de mine... perfect. - Ce-i?
- Bridget mi-a trimis actele de divorţ. - Îmi pare rău, amice.
Am amintesc când am primit şi eu actele de divorţ.
A fost o zi tare tristă. Mai ţii minte, Jake?
Nu eram cu tine, ci cu mama. A dat petrecere pe-un vapor.
O să fii bine?
Da, sunt în regulă. Bănuiam c-o să vină şi clipa asta.
Iată o atitudine foarte sănătoasă.
Desigur, speram să se răzgândească.
Dar dacă aveam speranţă într-o mână şi rahat în cealaltă,
ghici ce mână ar fi plină.
- Mâna cu rahat? - Bingo!
Este!
Căsnicia mea s-a încheiat. Mare scofală!
E doar clopotul morţii
pentru cea mai importantă relaţie din viaţa mea.
Ăla a fost un clopot.
Dar eşti tânăr.
Sigur o să-ţi găseşti pe altcineva până la urmă.
Da, sigur! E floare la ureche să-ţi găseşti sufletul-pereche!
Efectiv, oriunde te-ai întoarce, te împiedici de ele!
Ia te uită, un suflet-pereche! Măiculiţă, uite încă unul!
Oriunde m-aş uita, dau numai de suflete-pereche!
E o zi grozavă!
Înc-o zi fabuloasă în viaţa lui Walden Schmidt!
Bucură-te tu de pachet.
Traducerea şi adaptarea: Cookie & veveriţa_bc www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Walden? - Da?
Ce faci?
O uit pe Bridget şi încep o nouă viaţă.
Trebuie să mă descotorosesc de vechea mea viaţă.
Deci astea sunt...
Pozele de nuntă şi scrisori de dragoste.
Da, exact.
Asta-i de la a doua noastră întâlnire.
"Sunt banană după tine!" Nu-i aşa că-i adorabil?
Arzi în Iad, maimuţico!
Ce-i asta? Filmarea de la nuntă...
Filmarea din luna de miere... Mai bine-aş păstra-o pe asta.
Înţeleg că eşti foarte supărat acum, dar posibil să vină o vreme
când vei regreta că n-ai amintirile astea.
Tu încă ai pozele de la nuntă?
Jumătatea pe care mi-a dat-o ea. Mă refer la jumătăţi de poză.
Eu n-am nevoie de amintiri.
De fapt, nici nu mai vreau să mă gândesc la Bridget.
- Îmi şterg hard drive-ul. - Bine.
- Îmi restartez sistemul. - Orice te face fericit.
Ca s-o iau de la zero, îmi vând casa şi mă mut în New York.
Cu posibila excepţie a acestui fapt.
- De ce? - Cum adică de ce?!
Dacă vinzi casa, n-o să mai pot trăi...
...cu mine însumi!
Asta dacă nu te-aş încuraja să te mai gândeşti
şi să discuţi cu un specialist.
Ca un psihiatru?
Toate astea ar putea fi semne ale unei depresii clinice.
Tu sigur le-ai recunoaşte.
Dacă te interesează, ţi-aş putea recomanda un psihiatru bun.
Cel la care mergea şi fratele meu.
Fratele tău a murit.
Da, asta fiindcă o muiere nebună l-a împins în faţa trenului!
Nu poţi învinui psihiatrul pentru asta!
În caz de ceva, dă vina pe psihiatrul femeii nebune.
Cred că nu mai am nimic de pierdut.
Mă bag!
Bine. Mă duc să-ţi aduc numărul ei.
Frate, e epuizant să fii lipitoare!
Sigur ştii că depresia e adesea rezultatul furiei reprimate.
Eu nu sunt furios.
Trebuie să-ţi mărturisesc, Walden,
arderea amintirilor şi a pozelor de nuntă
poate fi interpretată ca un gest de furie.
Nu ăla a fost gest de furie. Uite aici o mostră.
Şi ăsta-i un exemplu bun.
Să lăsăm puţin deoparte căsnicia şi să vorbim despre copilăria ta.
Am avut o copilărie fericită, plină cu amintiri minunate.
Părinţii tăi sunt tot împreună?
Nu, şi nu vreau să vorbesc despre asta.
Bine, fie!
Prima mea amintire din copilărie
e când tatăl meu a dispărut când eu aveam trei ani.
V-a abandonat pe tine şi pe mama ta?
Nu, a dispărut.
Era magician amator şi era trucul lui emblemă.
Apoi, când aveam patru ani,
a fugit cu o doamnă care înghiţea săbii.
Cel puţin, aşa-i spunea mama.
Privind în retrospectivă, cred c-a fost un eufemism.
Cum era mama ta?
După cea plecat tata, m-a crescut singură.
Şi cum a fost?
Grozav! A făcut totul pentru mine. Mereu m-am simţit în siguranţă cu ea.
- Sună minunat. - Chiar a fost.
Cea mai tristă zi din viaţa mea a fost când s-a sfârşit.
- De ce? Ce s-a întâmplat? - M-am însurat.
Bună...
Cum se înţelegeau soţia şi mama ta?
Nu prea bine. Totuşi, nu înţeleg de ce.
Poate fiindcă sunt atât de diferite.
Înţeleg... Spune-mi mai multe despre soţia ta.
Despre Bridget?
E grozavă! A făcut totul pentru mine.
Mereu m-am simţit în siguranţă cu ea.
N-am spus acelaşi lucru şi despre mama?
Walden, mi-ai luat-o înainte şi ai găsit răspunsul.
Mă întreb când găsim cauza. M-am însurat cu mama!
Şi căutarea a încetat.
Ce vrea să-nsemne asta?
Că Bridget are dreptate, iar eu sunt imatur emoţional?
În toţi acei ani, am tratat-o ca pe o mamă, nu o soţie?
Şi cum te-ai simţi, dac-ar fi adevărat?
M-aş simţi foarte furios!
- Iar furia reprimată e uneori cauza... - Depresiei.
Ăsta-i ultimul lucru pe care mi l-a spus tata înainte să dispară.
Asta-i tot? M-am vindecat?
"Vindecarea" e un termen care aparţine amatorilor
şi pe care noi, psihiatrii, încercăm să-l evităm.
Ne dăunează afacerii.
- E nevoie să mai revin? - De trei ori pe săptămână.
- Voiam să mă mut din oraş. - Atunci, trebuie să faci o alegere.
Poţi să rămâi aici şi să-ţi alungi problemele
sau poţi să pleci cu tot cu probleme.
Asta sigur o scriu în carte!
Vreau să mai ştiu ceva.
Când făceam sex cu soţia mea, de fapt, făceam sex cu mama?
Propun să facem şedinţă dublă. Lunea, miercurea, joia?
- Vinerea nu lucraţi? - De acum înainte, nu.
Ne vedem săptămâna viitoare.
- Mulţumesc, doamnă doctor Freeman. - Cu plăcere.
Vai de mine! Gata, e-n regulă.
Hai pa-pa.
La revedere.
Poate că nu-s lesbiană.
Se pare că, în toţi aceşti ani, am încercat să reproduc
sentimentele pentru mama mea alături de soţia mea.
M-ai pierdut la partea cu sentimentele faţă de mamă.
Aş vrea un hot dog jumbo,
o porţie extra de nachos şi un super slushee.
- Tu nu vrei nimic? - Nu, mersi.
Haide! Tu faci cinste cu biletele, lasă-mă să fac cinste şi eu cu ceva.
Dă-i prietenului meu o porţie mică de floricele.
- Dumnezeule! - Ce?
E soţia mea.
Ce bine arată tipul cu care a venit!
- Crezi? - Da. Arată foarte tare!
- Arată mai bine decât mine? - E cu totul altă mâncare de peşte.
Tu eşti mai frumuşel, dar el e mai...
Ce să fac?
Ar fi matur să o saluţi şi să faci cunoştinţă cu el, dar eu susţin
varianta în care strigi că e un incendiu şi fugi în mulţime.
Nu! Vreau să fiu matur.
Bridget! Bună! Aici!
Doamne! Pe măsură ce se apropie, parcă arată mai bine!
- Walden, el e Alex. Alex, Walden. - Am auzit multe despre tine.
Serios? Ai auzit şi despre penisul meu gigantic?
Mie-mi miroase a fum. Mi se pare mie, cumva?
- Bună, Alan! - Bună!
Alan locuieşte cu Walden.
Aşadar, Alex... cu ce te ocupi tu?
Sunt estetician.
Serios? Beverly Hills, botox, ţâţe?
Mai degrabă Mogadishu, guri de lup şi arsuri pe corp.
Călătoreşte în lumea întreagă şi ajută copiii din zonele de război.
Şi sunteţi la o întâlnire?
Walden, ştiai bine că ar fi urmat să ies şi cu alte persoane.
Nu!
- Mă rog... Hai să mergem. - Mă bucur că te-am cunoscut.
Serios? Ce te-a bucurat aşa tare?
Nu mi-ai spus că s-a făcut gay. O să-l rupă în două pe pitic.
Ce ratat!
- Face 47,28 de dolari. - La naiba!
Mi-am uita portofelul în maşină.
- Nu vrei să plăteşti tu? - Ba da.
- Şi mai pune şi nişte Twizzlers. - Nu, vreau mare!
Cred că ai trecut de întâlnirea cu Bridget şi cu un alt tip foarte bine.
Un alt tip? Ăla e Conan, ajutorul umanitar.
Da, cam aşa e. E ca evoluţia.
El e pentru tine ceea e eşti tu pentru mine şi ce sunt eu pentru o maimuţă.
- Nu mă simt cu nimic mai bine. - Dar eu cum crezi că mă simt?
Crezi că s-a culcat cu el?
Glumeşti? Eu mă mir că au ajuns şi la cinema.
Doamne...
Dar asta ridică o anumită întrebare.
Soţia ta e un magnet pentru bărbaţi extraordinari.
- Normal! Nu te uiţi şi tu la ea? - M-am uitat.
Ceea ce mă aduce la întrebarea mea.
Are vreo putere specială din punct de vedere sexual?
- La ce te referi? - Ţi-o zic direct.
Are cumva vaginul magic?
Adică dacă poţi să scoţi un iepure din el?
Lasă...
Dacă mă gândesc bine acum, poate că nu era cel mai bun film
de văzut în situaţia de faţă.
Glumeşti? A fost perfect.
Un băiat întâlneşte o fată, băiatul o pierde în faţa unuia mai bun,
băiatul se sinucide apoi...
Totuşi, nu poate să nu-ţi placă Sandra Bullock.
- Ţine tu cheile mele. - De ce?
Pentru că o să mă fac mangă de beat.
- Appletini. - Două.
Două beri!
- Fii atent! - Ce?
De cine-ţi aduce aminte?
- Harry Potter? - Bridget.
Poate puţin. Şi ce?
- E un semn. - Pentru?
Nu ştiu, dar o să aflu.
- Bună, eu sunt Walden. - Danny.
- Danny? - Vine de la Danielle.
- Tata a vrut o fată. - Încântat de cunoştinţă, Danny.
Lasă-mă să te scutesc de un efort. Am venit aici cu cineva.
Normal. O fată aşa frumoasă...
Baia e dezgustătoare! A trebuit să stau pe vine.
Măcar nu faci într-o troacă cu băieţi care să se uite.
- Eu sunt Alan. - Kiki.
Kiki. Vine de la... K-Ki-Ki-Ki-Ki.
E clar că trebuie să fiu mai evidentă.
Asta lămureşte situaţia.
Ce, credeaţi că ne dăm la voi? Poate că şi eu trebuie să fiu evident.
- Vedeţi? - Îmi cer scuze.
Trebuia să-mi fi dat seama după felul în care arată el.
- Care-i faza? - Intră în joc.
- Ne mai faceţi cinste? - Sigur că da. Noroc!
Noroc!
Suntem aici, suntem dosnici, obişnuieşte-te cu ideea!
Fii atentă!
- Aţi cumpărat-o împreună? - Aş vrea eu!
Domnu' Plin-de-Bani a cumpărat-o. Eu am transformat-o într-un cămin.
Hai, Alan, să le pregătim musafirilor noştri un cocktail.
Fără supărare!
"Cock-tail!"
Care-i planul, deci?
Le îmbătăm şi încercăm să le aducem în "echipa" noastră?
Poftim? Nu!
Stai liniştit, o iau eu Danny. Poţi s-o iei tu pe aia mai bună.
În primul rând, Danny e cea bună.
Şi în al doilea rând, nu vreau să schimb orientarea nimănui.
- Atunci de ce m-ai sărutat pe mine? - Îmi place de ea.
Am vrut doar să se simtă în largul ei alături de noi.
Deci m-ai folosit...
Fii serios, Alan! Îmi aminteşte de Bridget. Ajută-mă!
Bine...
- Şi scuze că te-am sărutat. - Lasă, nu-i nimic.
Dacă e să fiu sărutat de un bărbat, prefer să semene cu Fiul Lui Dumnezeu.
Mulţumesc.
- O facem, deci? - Nu te las baltă.
- Şi când ţi-ai dat seama că eşti gay? - Grea întrebare.
Cred că primul semn a fost pe la vârsta de cinci-şase ani.
Îmi făceam păpuşile cu G.I. Joe să se atingă cum nu trebuie.
Eu am folosit cornul unui licorn de jucărie
ca să fac un strap-on pentru păpuşa Barbie.
Mama n-a fost prea fericită.
- Şi când te-ai dat pe brazdă? - Mai târziu.
- Am fost însurat. - Pun pariu că s-a terminat prost.
Aşa e. Dar încă o iubesc.
Chiar dacă sunt pe invers acum. Chiar sunt...
Aşadar, prieteno, de la unu la zece, cât de gay te simţi?
Nu înţeleg întrebarea.
Unu e pentru "o iubesc pe partenera mea",
iar zece e pentru "atinge-mă cu chestia aia şi ţi-o tai".
Tot nu pricep...
- Îţi plac numai fetele? - Nu, mai îmi plac şi bărbaţii uneori.
Ce coincidenţă!
- Şi mie îmi place cu ambele sexe. - Serios? Nu pari genul.
Şi cum a reacţionat soţia ta când i-ai spus că eşti gay?
- M-a înţeles şi m-a susţinut... - Ce frumos!
Ţi-am spus că eram împreună încă din liceu?
De mai multe ori.
- A fost iubirea vieţii mele. - Păi şi Alan?
Păi... îl iubesc.
Doamne, nu mai pot s-o ţin aşa. Nu sunt homosexual!
Poftim?!
Mi-e dor de soţia mea, iar tu îmi aminteşti de ea.
- Serios? - Îmi pare rău că te-am minţit.
Nu-i nimic...
Vino-ncoace! Săracul de tine... Nici să nu te gândeşti, şmechere!
Îmi cer scuze!
Deci dacă tu nu eşti gay, cu Alan care-i treaba?
Nu sunt aşa sigur...
El zice că nu e gay, dar a deschis gura când l-am sărutat.
- Ia uite, sărut o fată! - O săruţi pe fata mea!
Da, ce scârbos!
- Linişteşte-te! - Spune-i să nu se mai prefacă!
Nu mă prefac! M-ai lovit tare!
- Scuze. Ia să văd... - Asta nu-şi avea rostul.
- Cum ai putut?! - Îmi pare rău!
N-o învinovăţi pe ea. De fapt, a fost...
Haide!
- Pa, Walden! - Pa, Danny! Pa, Kiki!
Ai o casă foarte frumoasă!
Eşti teafăr?
Cred că mi-a rupt nasul, dar era să reorientez o lesbiană...
- O să consider că am câştigat. - Aşa te vreau!
- A fost o idee bună. - Vreau să te mai înveselesc.
La urma urmei, te-a bătut o fată.
"Juriul" spune că a fost "o fată".
- Walden, trebuie să mărturisesc ceva. - Ştiu că nu ţi-ai uitat portofelul.
Bine, atunci am două lucruri să-ţi mărturisesc.
Celălalt lucru e că am fost foarte egoist.
Cum aşa?
Când mi-ai spus că vrei să te muţi la New York,
n-am putut decât să mă gândesc că pierd o casă grozavă.
Nu m-am gândit deloc la ce simţi tu.
- Stai liniştit. - Nu, trebuie s-o spun.
Eşti un tip grozav şi meriţi să fii fericit.
Dacă trebuie să te muţi, te înţeleg.
Dar vreau să ştii că mi-ai lipsi foarte mult.
Şi tu mi-ai lipsi. Dar n-o să plec nicăieri.
- Nu pleci? - Nu. Psihiatrul are dreptate.
Problemele o să mă urmeze oriunde m-aş duce.
În plus, cum mi-aş putea părăsi cel mai bun prieten?
Sunt cel mai norocos tip din lume.
Ţi-am spus eu!
Traducerea şi adaptarea: Cookie & veveriţa_bc www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro