Sufrageria, ora 21:03.
Nivelul EMF e foarte mare.
Alo? E cineva acolo?
Mercy... pot să văd.
Mercy...
Nu! Nu!
Tată, mă foloseşti pe post de scut împotriva zombilor mâncători de carne?
Nu. Nu, vreau să vezi mai bine.
Unde pleci? Cred... că suntem mai protejaţi dacă stăm câte doi.
Scuze, tată. Trebuie să te aperi singur. Eu vorbesc cu Ashley.
Poftim?! Chiar în mijlocul distracţiei tată-fiică? Nu poţi mai târziu?
Mai târziu nu poate el. Are şedinţă la internat, apoi un seminar.
Ştiu că e ocupat, iar tu eşti foarte grijulie că îl ajuţi, scumpo,
dar o relaţie sănătoasă se bazează pe respect reciproc.
Gândeşte-te ce semnal transmiţi
dacă tu îţi aranjezi mereu programul
după semnele şi chemările celuilalt. Dacă laşi totul baltă...
în fiecare moment în care... scuză-mă.
Aşteaptă. Detectiv Beckett.
Vin imediat.
Mă îngrijorează Alexis. Cred că faptul că n-a intrat la Stanford
a deranjat balanţa puterii în relaţia ei cu Ashley.
Castle, nu mi-aş face griji.
Alexis este fată şi Ashley e adolescent.
Aş spune că ea deţine încă cea mai multă putere.
"Îmblânzitorii de fantome" sunt aici? De aia îmi plac băieţii ăştia.
Trupul nici nu s-a răcit măcar şi ei caută deja fantoma.
De ce nu mă surprinde că tu priveşti emisiunea asta ridicolă?
Ridicol de tare. Jack Sinclair e cu siguranţă
cel mai realizat vânător de fantome din America.
Castle...
Jack Sinclair este numele victimei.
Şi vânătorul devine vânat.
Făcea un reportaj special despre casă, pentru emisiunea lui.
- De ce aici? - Are trecut.
- Adică trecut paranormal? - Ascultă, dnă detectiv, nu spun
că eu cred în treaba asta. Dar deţin casa McClaren
de peste 20 de ani şi când sună telefonul pentru casa asta,
- ...e posibil să nu fie o toaletă spartă. - Stă cineva acum în ea?
Nu stă nimeni de mulţi ani. E greu să găseşti chiriaşi care să rămână.
Când a sunat Sinclair, mi-am zis că nu pierd nimic.
Gâtul i-a fost tăiat aproape dintr-o parte în alta.
Jugulara, tiroidiana superioară, carotida stângă şi dreaptă...
- Totul a fost secţionat. - Se explică tot sângele.
Iată ce nu pot explica... adâncimea şi natura rănilor îmi spun
că ucigaşul era foarte aproape.
- Şi unde sunt urmele? - Nu numai asta. Priviţi stropii de sânge.
Dacă tai aceste artere, jetul de sânge iese cu viteză şi e puternic.
- A stropit peste tot. - Dar n-ar fi trebuit.
O parte din el trebuia să ajungă pe ucigaş.
Dar fiecare picătură a căzut pe podea.
- Jetul n-a întâmpinat niciun obstacol. - Exact.
- Nu are niciun înţeles. - Doar dacă sângele n-a trecut prin ucigaş.
- Vrei să spui că o fantomă e vinovată? - Te rog, nu-l încuraja.
Spun că poate dl. Sinclair a întâlnit în sfârşit o fantomă
pe care n-a putut s-o îmblânzească.
- Lanie, cine a anunţat? - Sunt producătoarea lui Jack.
- Am lucrat cu el în ultimii patru ani. - Lulu, trebuie să ştim
tot ce s-a întâmplat înainte să suni la 911.
Bine. Jack a intrat în casă în jur de ora 19:00.
La câteva minute s-a izolat acolo.
Se încuie într-o casă pe timpul nopţii. E protocolul standard.
- Era singur acolo? - Da.
Întotdeauna cercetăm bine locul înainte să începem.
A încuiat uşile, iar eu am plecat în dubă să privesc filmarea.
Camerele au filmat tot timpul?
Camerele cu infraroşu sunt pentru detectarea anomaliilor termice.
Sufrageria, ora 19:03.
Nivelul EMF e foarte mare.
Aparat de măsurat câmpul electromagnetic. Unealta vânătorilor de fantome.
E folosit la măsurarea vârfurilor în energia paranormală.
Hai să privim.
Alo? E cineva acolo?
Mercy... pot să văd.
Mercy...
Pare că-l imploră pe ucigaşul lui să aibă milă (mercy).
- Ce s-a întâmplat? - Asta e tot.
S-au întrerupt toate camerele odată.
Ce-ar putea explica faptul că imaginea s-a tăiat dintr-o dată?
Nu ştiu. Nu s-a mai întâmplat până acum.
În ultimul episod din "Clanul Soprano"...
Nu. Imposibil. Jack n-a fost singur acolo.
Avea duşmani, cineva cu care a avut probleme de curând?
Eu nu ştiu de niciunul.
Dar a venit cam supărat aici.
- Ştii de unde venea? - Nu.
A luat un taxi, şi-a luat echipamentul şi s-a dus înăuntru.
- Mai avea cineva chei de aici? - Doar Jack şi Barry B.
Barry Bavetta. Cameramanul lui Jack. Unde e Barry?
- Nu e cu Jack de obicei? - El şi Jack s-au certat azi după-amiază.
Treaba s-a încins şi Barry a demisionat.
Ar fi putut să programeze camerele să se închidă?
Da... ar fi putut.
Barry Bavetta a plecat în grabă de la hotel la 19:30.
Suficient timp să ajungă la casă până la ora 21:00 când a fost ucis Jack.
Telefonul lui Barry intră pe mesagerie.
Managerul mi-a dat datele cardului şi dacă avem noroc, el îl foloseşte.
Bine. Încep să studiez filmarea din interiorul casei.
- Poate găsim ceva care să-l implice. - Bine. Auzi...
- Ne mai întâlnim la cină mâine seară? - Da, Jenny a luat-o razna complet.
N-a mai ieşit cu Lanie până acum.
Vreau să-ţi spun că Lanie vine după tură dublă.
- Aşa că e puţin irascibilă. - Poate e mai bine să reprogramăm.
Nu pentru asta ieşim, ca ele două să se înţeleagă?
O să fie bine. Doar să... nu spuneţi nimic controversat.
De exemplu? Ce e controversat?
- Bingo! - Să nu vorbim despre bingo?
Barry Bavetta şi poala lui au fost ocupaţi.
Omul a făcut o consumaţie monstruoasă la un club de striptis de lângă aeroport.
Prima plată, o oră după crimă.
- Scuze că ţi-am întrerupt distracţia. - Auzim că te chinuiai la o factură.
Sau facturarea era un chin?
Acum e ilegal dansul în poală?
Îmi consumam dracii. N-am avut o zi prea bună.
Am auzit.
Producătoarea spunea că tu şi Jack Sinclair v-aţi despărţit azi.
E vorba despre Jack? Da!
Ne-am certat. N-a fost prima noastră ceartă,
dar am avut grijă să fie ultima.
- Spune-ne ce s-a întâmplat, Barry. - Jack m-a tras pe sfoară.
Mi-a spus în ultima clipă că nu merg cu el la izolarea de astă seară.
- Ţi-a dat vreun motiv? - Că el e şeful.
Dar... e din cauză că e gelos.
- Se teme că iau tot creditul. - De ce?
Pentru că episodul de astă-seară cu casa McClaren a fost ideea mea.
Eu am făcut toată munca. Jack nici n-a vrut să facă emisiunea.
De ce să nu facă o emisiune cu o vilă bântuită din New York?
- Ratingul era imens. - Jack e ciudat în privinţa New York-ului.
A fost adus aici, dar are o aversiune ciudată să se întoarcă.
A încercat să uite totul, spunea că nici mort n-o să fie prins acolo.
- Şi te-ai decis să-i arăţi că greşeşte? - Poftim?
Jack Sinclair a fost ucis astă seară în casa McClaren.
- Ucis? - Barry, de ce n-ai înapoiat cheile tale?
Păi.. eram supărat şi am uitat.
E mort cu adevărat?
- Tu ai aranjat camerele, da? - Da. Şi?
Ştiai exact unde sunt plasate şi cum să le eviţi când te-ai furişat în casă.
Ştiai să le programezi să se închidă la un moment dat.
Ia staţi aşa. Nu l-am ucis pe Jack. Nici măcar n-am fost acolo.
Am stat la coadă la aeroport şi am pierdut avionul către L.A.
M-am dus imediat la clubul de striptis. Puteţi verifica.
La ora 21:15, Barry trecea prin punctul de control de la JFK.
Nu avea cum să fie în casă la ora crimei.
Tehnicienii au verificat camerele. N-au fost programate să se închidă.
Singura crimă a lui Barry este omorâtul timpului la clubul de striptis.
Dacă Barry nu e făptaşul, cred că e timpul să revizuim posibilitatea
- ... că ucigaşul e o... - Dacă spui fantomă, te trimit acasă.
"Apariţie americană".
Ai găsit alt mod de a explica stropii de sânge?
Nu, dar voi găsi.
Se pare că Jack Sinclair era foarte supărat când a venit astă seară cu taxiul.
Să aflăm de unde l-a luat taxiul şi ce căuta acolo.
Am înţeles.
Vei vedea, Castle. Va fi exact ca oricare altă anchetă.
După ce aflăm mai multe despre victimă, amănuntele care înconjoară moartea,
- ... totul va fi explicat. - Poate nu chiar totul.
Mă uitam peste filmare, căutând semne că mai era cineva acolo.
O umbră, o reflecţie, ceva. În schimb, am găsit...
Mai bine vedeţi singuri.
Am încetinit filmarea. Priviţi tripodul din fundal.
Iată. Vedeţi?
Sunt sigură că există o explicaţie foarte simplă pentru toate astea.
Există.
Au venit.
CASTLE Sezonul 4 Episodul 6
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
- Tu n-ai dormit? - Nicio clipă, dar a meritat.
După cercetarea trecutului vilei McClaren,
cred că ştiu ce s-a întâmplat cu Jack Sinclair.
Apropo, cafeaua e pentru tine. Cealaltă. Asta e...
este... lasă că-ţi fac alta.
De când a fost construită reşedinţa McClaren în 1898,
cadavrele s-au adunat mai ceva ca într-un film de Tarantino.
Opt crime cu totul, începând cu proprietarul iniţial, Robert Pettigrew,
strangulat în 1903 şi terminând cu Melanie Benton făcută bucăţi în 1991.
Proprietarul actual, Steve Fuller, a încercat să dărâme casa,
dar a fost declarată monument de către Societatea...
Îmi pare rău, Castle. Apreciez munca ta.
- Dar ce legătură are cu cazul nostru? - Ajung şi acolo.
Se pare că în aproape toate crimele,
ucigaşul pretindea că există... eşti gata?
Că un demon a fost responsabil.
- Un demon? Nu zău? - Nu inventez. Scrie în cărţi.
Bine. Un demon l-a ucis pe Jack Sinclair. Ce facem acum? Stăm la pândă în faţa casei
aşteptând să apară demonul şi îl lăsăm lat cu fasciculul de protoni?
Să ştii că nu e un lucru pe care îl folosesc adevăraţii vânători de fantome.
Adevăraţii vânători de fantome? Nu e contradicţie, frăţioare?
Ştie cineva ceva folositor despre caz?
Eu. Am găsit taxiul cu care a mers victima.
Registrul şoferului spune că l-a luat pe Jack de la intersecţia străzilor 38 cu 9.
Pune poliţia să meargă acolo cu poza lui Jack.
- Să vedem ce făcea acolo. - Şi registrul telefonic.
Poate aduce puţină lumină.
Cred că ştiu de ce nu voia Jack să facă emisiunea aici.
Am vorbit cu un coleg de liceu cu care Jack a luat micul dejun acum două zile.
Se pare că victima a locuit chiar lângă reşedinţa McClaren.
Spunea că mai bine ocolea câteva străzi decât să treacă pe acolo.
Spunea că îl treceau fiori.
Vezi? Iţi spun eu, e ceva necurat în casa aia.
Ultimele persoane... ultimele persoane care au locuit acolo...
s-au mutat în grabă acum patru ani.
- De ce? - Nu ştiu, dar cred că e timpul să aflăm.
- N-ai decât, Castle. - Tu nu vii?
- Nu. Am o crimă de rezolvat. - Vin eu.
- Privirea. - Da.
Mereu am parte de ea. Mişcă. Mai repede.
L-am văzut jos pe Ryan. L-ai lăsat la vânătoare de fantome cu Castle?
Da. Poate că Shaggy îl ţine pe Scooby departe de belele. În plus, nu se ştie.
- Poate află ceva folositor. - Vrei ceva folositor?
Am vorbit cu criminaliştii. Au găsit amprente la locul crimei
de la o persoană în viaţă.
Se numeşte Ron Berger. Locuieşte în Queens.
- Acum îl aduc. - Are cazier?
Da. Chuckles a făcut opt ani pentru jaf armat cu un cuţit.
E băgat şi în intrare prin efracţie, deci spargerea n-ar fi o problemă pentru el.
- Când a ieşit? - Acum cinci săptămâni.
- În sfârşit o pistă care are logică. - E şi mai bine.
Ron se cunoştea cu victima.
Îmblânzitorii au făcut o emisiune despre închisoare şi Ron a luat parte.
- Pretinde că împărţea celula cu un spirit. - Închisoare supraaglomerată.
Casper a fost cam prea prietenos, l-a atins pe Ron pe unde nu trebuia.
Molestat de o fantomă? Unii ar face orice să apară la televizor.
Numai că s-a întors împotriva lui. Ron a devenit bătaia de joc a puşcăriaşilor.
S-a enervat şi a scris o scrisoare pentru emisiune.
"Am să-l fac pe Jack Sinclair să sângereze pentru ce mi-a făcut".
Da, am scris scrisoarea. Dar asta a fost tot. Nu l-am ucis.
- Unde erai aseară la ora 21:00? - Acasă, mă uitam la desene.
Întrebaţi-o pe mama.
Ron avem o problemă. Ţi-am găsit amprentele în casa McClaren.
- Pot să vă explic. - Aştept.
Nu pot să încalc eliberarea. Nu pot să mă întorc la închisoare.
Nu în celula aia... cu... chestia aia înăuntru.
Îţi faci griji pentru fantomă?! Ron, poţi fi acuzat de crimă.
Ai un alibi fragil. Amprentele tale sunt peste tot la locul crimei.
Aveai mijloace, motiv şi ocazie.
Bine, bine. Am fost acolo.
Dar nu aseară. Acum o lună.
Jack m-a trimis acolo. M-a sunat după ce am ieşit.
Jack Sinclair te-a sunat după ce l-ai ameninţat?
Să-şi ceară scuze pentru emisiunea din închisoare. Şi a avut o cerere.
- Ce fel de cerere? - Ciudată.
A vrut să fac poze în casa McClaren.
- De ce tu? - Era închisă.
Eu... am intrat prin efracţie.
Ţi-a spus de ce vrea fotografiile?
Va trebui să le vedem.
Tehnicienii au analizat cardul SD.
Nu s-a umblat la dată şi oră.
- Deci Ron spunea adevărul? - Despre fotografii.
Tot nu cred treaba cu "atins de fantomă".
Mă întreb ce voia Jack de la fotografii.
Toate sunt făcute într-o singură cameră... sufrageria.
- E camera în care s-a petrecut crima. - Jack îl pune pe Ron să facă poze
camerei în care o să moară?
- Înfiorător. - Nu e înfiorător, "Castle".
Sunt sigură că poate fi explicat şi pariez că sufrageria
n-are nicio legătură cu fantome sau demoni.
Sufrageria, categoric. Ea a fost epicentrul.
- Doamnă Boyer, când spuneţi activitate... - Nici noi n-am crezut.
Auzisem totul despre casa McClaren, trecutul ei. Râdeam de asta.
La început totul a fost bine.
Apoi a început... se stingea lumina, zgomote ciudate, uşi trântite.
S-a întâmplat ceva violent?
Într-o noapte am auzit zgomote din sufragerie.
Am coborât şi am găsit totul răscolit.
Mese aruncate într-o parte, cărţi sfâşiate, tablouri sparte.
Dumnezeule... îngrozitor.
- Atunci aţi decis să vă mutaţi? - Nu fără să ripostăm.
Am găsit o femeie. O vânătoare de fantome.
Spunea că e cea mai bună.
Spunea că ceilalţi vânători vin la ea după ajutor.
S-a uitat o dată şi a spus să fugim cât ne ţin picioarele.
Cum se numea? Mercy.
Da, Mercy Lagrande.
"Mercy, pot să văd. Mercy".
Poate că Jack Sinclair nu cerşea mila când a murit.
Îi spunea pe nume.
Mercy Lagrande, numele real Mercedes King.
Are o afacere fără autorizaţie în consultări paranormale.
N-are autorizaţie dintr-un motiv. Priveşte ce cazier are.
Furt de identitate, fraudă şi imitarea unui funcţionar religios.
Sediul afacerii ei e la intersecţia 38 cu 9.
În acelaşi loc din care victima a luat taxiul.
Deci Jack îi face o vizită lui Mercy şi pleacă supărat spre casa McClaren.
După câteva ore, el spune numele lui Mercy chiar înainte să moară.
Ea cum e implicată în toate astea?
Să ştiţi că eu şi Ryan am fi bucuroşi să vedem
dacă voi sunteţi prea ocupaţi să rezolvaţi crima.
Am făcut tot ce-am putut să-l ajut, dar n-a fost destul.
- De ce a venit la tine Jack Sinclair? - Am fost în casa McClaren.
Era pe cale să înfrunte ce era acolo şi a vrut sfatul meu.
- Şi i l-ai dat... contra cost. - Nu sunt şarlatancă, dnă detectiv.
Cineva cu experienţa lui Sinclair n-ar fi căutat sfatul meu dacă eram.
Te rog.
Daca era atât de bun, de ce voia ajutorul tău?
Nu era ca celelalte case pentru el. Când a preluat misiunea,
au început visurile. La început ca nişte străfulgerări,
imagini dintr-o cameră, dar apoi visurile au devenit coşmaruri...
chipuri, trupuri.
- Ale cui? - Nu ştia.
Dar cu cât vorbeam,
cu atât îmi devenea mai clar că nu erau visuri.
- Şi ce erau? - Amintiri.
A asistat la o mare nenorocire.
Reprimate atâţia ani. Dar amintirile erau prea puternice.
- Se întorceau. - Ce anume îşi amintea?
O femeie, mult sânge, un bărbat cu un cuţit.
Cine era bărbatul?
Spunea că faţa era înceţoşată, dar începea să se limpezească.
I-am spus să se întoarcă în camera în care s-a petrecut
şi poate îşi aminteşte.
"Mercy, pot să văd". Era faţa ucigaşului.
Jack şi-a amintit exact înainte să fie ucis.
Ultima crimă din acea casă a fost acum 20 ani.
Am citit despre caz. N-au existat martori.
A existat unul. Jack Sinclair a fost acolo
în seara in care a murit femeia. A fost acolo.
Fotografiile nu sunt drăguţe.
Melanie Benton, măcelărită în casa McClaren în noaptea de 20 aprilie 1991.
- Ghiciţi unde a fost găsită. - În sufragerie.
- Daţi-i un premiu. - În 1991, Jack Sinclair avea 11 ani?
Locuia în cartier. Pariez că asta e crima la care a asistat.
Dar cum a asistat la crimă fără să afle criminalul?
Jack avea un traseu pentru vândut ziare, iar casa McClaren făcea parte.
Apare Jack, poate să ia banii.
Aude ţipete şi trage cu ochiul pe geam.
Începe să aibă visuri despre ceea ce văzuse şi voia să afle de ce.
De aceea l-a angajat pe Ron Berger să intre prin efracţie şi să facă poze.
- S-a făcut vreo arestare? - Nu. Criminalul e încă în libertate.
Jack Sinclair e pe cale să-şi recupereze memoria şi să identifice ucigaşul.
- Şi e redus la tăcere. - Cine a investigat cazul?
M-am retras de zece ani şi încă mă gândesc la cazul ăsta.
Am sosit primul acolo. Pozele nu arată nici pe departe adevărul,
ce i-a făcut Benton bietei lui soţii.
Matt Benton? Credeţi că Melanie a fost ucisă de soţul ei?
Vecinii se plângeau de certuri constante.
L-am dat pe Ben în urmărire pe Ben când Melanie a fost ucisă,
dar a scăpat şi fuge de atunci. Nu trebuie să fii geniu să pui totul cap la cap.
Ştiţi cam pe unde a fost după ce a dispărut?
Am primit odată un pont că ar fi în Europa. Dar trebuie să fie vreo 15 ani de atunci.
- L-a văzut cineva? - Nu, a trimis nişte vederi fratelui său.
- Aveau timbru de Viena. - Ce scria? Vă amintiţi?
Spuneau toate acelaşi lucru... Benton susţinea că nu e vinovat de moartea soţiei.
- Ceva despre un demon. - Serios? Zicea că ar fi implicat un demon?
De parcă ar crede cineva aşa ceva. Cu ce tembeli credea că are de-a face?
Aţi urmărit vreodată una din vederile acestea, detectiv Smith?
Am implicat Interpolul, dar fără o dovadă concretă împotriva lui,
fără arma crimei, martori... nu cred că au luat-o în serios.
Şi dacă ar apărea acum un martor, s-ar schimba ceva?
S-ar schimba totul.
Arată din ce în ce mai mult că Matt a aflat despre Jack şi s-a decis să-l elimine.
Dar cum a aflat Matt că lui Jack îi revenea memoria?
Am o idee. Verificam din nou apelurile victimei.
Cu o săptămână înainte să moară, Jack Sinclair a sunat
la cabinetul de avocatură Whelan şi Benton.
- Benton? - Pete Benton, fratele lui Matt.
- Lui i-a trimis Matt acele vederi... - Pete îl putea anunţa uşor pe Matt
că cineva pune întrebări, întrebări nedorite.
Fratele meu mi-a trimis acele vederi acum mai bine de 15 ani.
Le-am dat poliţiştilor. N-am mai auzit de el de atunci.
- Şi niciun contact de atunci, dl. Benton? - Nu.
- Nici după ce aţi vorbit cu Jack Sinclair? - Jack Sinclair?
Vânătorul de fantome. A fost ucis aseară în casa McClaren.
- N-am vorbit niciodată cu Sinclair. - Registrul telefonic zice că da.
Primesc în fiecare an telefoane de la producătorii TV
care vor să exploateze tragedia familie mele şi legenda reşedinţei McClaren.
E oribil ce s-a întâmplat cu acest om.
Dar dacă a sunat aici, eu n-am vorbit cu el.
Şi în mod sigur n-am vorbit cu fratele meu.
Dacă vă verificăm apelurile, nu vom găsi apeluri de la Viena?
Este o firmă internaţională. Avem clienţi din toată Europa, inclusiv Viena.
- Avem nevoie de acces la registre. - Aveţi nevoie de mandat.
Şi n-aveţi dovezi ca să-l obţineţi.
Domnule Benton, vă aşteaptă maşina.
Maşina de serviciu a firmei este de la Execu-drive.
Aici sunt facturile lui Benton până în urmă cu o lună.
A existat activitate neobişnuită?
Rutina zilnică e aceeaşi către şi de la serviciu, mai puţin cu patru zile în urmă.
Când Pete a autorizat o cursă de la JFK, terminalul internaţional.
Poate că Pete îl are pe fratele său pe apelare rapidă. Unde s-au dus?
- Hotelul Fairwyck. - Hai să ducem fotografia la Fairwyck
şi să vedem dacă îl recunoaşte cineva pe Matt Benton.
Am rugat tehnicienii să îmbătrânească puţin poza.
- Matt, cu 20 ani mai bătrân. - Voi n-aveaţi planuri pentru cină?
Putem să lăsăm pe... altă seară în care Lanie nu e după tură dublă.
De fapt, Lanie abia aşteaptă.
Nu vă faceţi griji. E în drumul meu spre casă.
- Eşti sigură? - Eşti sigură?
Că nu vreau să-i distrug seara lui Lanie în oraş? Da, sunt sigură.
Richard, cum crezi că ai să rezolvi o crimă de o zi
citind o carte despre o casă veche de 100 de ani?
Parcă ai fi Beckett.
Trebuie să fie un motiv pentru care totul se întâmplă în sufragerie.
Toate crimele, chiriaşii cu mobila distrusă...
- Totul în aceeaşi cameră. - Poate că demonului tău
nu-i place mobila. Aduci un decorator, rafinezi puţin casa...
- Şi aiureala asta ar putea să dispară. - Nu mai semeni cu Beckett.
Aici nu e nevoie de rafinare. Ia te uită.
Iei în serios întâlnirile cu Ashley pe Skype.
Mă duc la o petrecere. Ash trebuia să mă sune de mult timp
dar m-am săturat să aştept.
Bravo ţie, scumpo. Distracţie frumoasă.
Mersi, tată. Mă întorc până la miezul nopţii.
- Mulţumesc. - Pa.
Ai văzut cum era îmbrăcată? Să-mi fac griji?
Ashley trebuie să fie îngrijorat.
Crede-mă, dacă ar fi văzut-o acum, altădată n-ar mai lăsa-o să aştepte.
Nu-i aşa că-i amuzant? E Ashley. Respinge.
- De parcă ne-ar fi ascultat discuţia. - Ascultat...
Arhitectul casei McClaren e din Scoţia.
- E important? - E cheia.
Două cuvinte... ochiul moşierului.
Literar "urechea stăpânului".
Se referă la un alcov secret de deasupra salonului din multe castele scoţiene.
- Gazda o folosea să-şi spioneze musafirii. - Ori am băut prea mult vin ori prea puţin.
Seamus McClaren, constructorul casei McClaren,
a crescut lângă castelul Edinburgh, cunoscut pentru "ochiul moşierului".
Conceptul l-a bucurat atât încât a pus versiuni moderne în multe din casele lui.
Vrei să spui că reşedinţa McClaren are un alcov ascuns?
Explică totul. Cum se face că omorurile se petrec într-o singură cameră?
Cum se face că ucigaşul apare şi dispare după voinţă?
Răspunsuri care până acum au rămas evazive. Că veni vorba, cum a fost căutarea?
N-am aflat nimic.
Nu există absolut nicio dovadă că Matt Benton a fost vreodată la Fairwyck.
Poate că dovada întoarcerii este în alcov. Merită încercat.
Mergem mâine dimineaţă la prima oră să vedem ce putem afla.
- Vrei să mergem acum? - Dacă nu cumva ţi-e frică.
- Cum să nu. - Înţeleg.
E vorba de o casă bântuită.
- Nu mi-e teamă, Castle. - Ai dreptate.
Demonii au gustat deja sânge proaspăt.
Dar poate că setea nu le-a fost potolită cu o victimă.
- Bine, haide. - Dacă nu ţi-e frică,
- ... spune-o. - Nu.
- Haide. Ştii că vrei. - Nu vreau s-o spun, Castle.
De dragul meu. Te rog.
- Nu mi-e teamă de nicio fantomă. - Mulţumesc.
Castle, au fost o mulţime de anchetatori aici de-a lungul anilor,
cred că ei ar fi găsit o cameră secretă, dacă a existat vreuna.
Dacă a fost ascunsă bine, nu.
- Ai să regreţi dacă găsim această cameră. - De ce?
Pentru că va trebui să admiţi că nu e implicat niciun demon.
Nimic mai mult decât un criminal psihopat ascuns într-o cameră.
Dacă nu e un criminal psihopat posedat de un demon.
De ce eşti atât de hotărât să găseşti supernaturalul?
- Tu de ce eşti hotărâtă de contrariu? - Eu urmăresc dovezile, oriunde mă duc.
Şi, ca poliţistă, voi lua în considerare fiecare posibilă explicaţie lumească.
- Si dacă nu e niciuna? - Atunci sunt deschisă alternativelor.
Tu? Sceptica absolută?
Doar pentru că nu vorbesc mereu nu înseamnă că nu cred în altceva.
- Am avut şi eu experienţele mele. - Mai lasă-mă! Ce-ai avut?
Când eram mică, părinţii mei au închiriat o cabană lângă lac.
Când am vrut să merg la baie... Ştii ce? O să crezi că sunt nebună.
- Nu, nu, nu. Spune-mi. - În drumul meu,
am auzit o voce şoptind
"Kate, Kate".
Venea dintr-o cameră pe care o încuiaseră proprietarii
şi spuseseră părinţilor mei să nu intre acolo.
În seara aceea, pe sub uşă venea o lumină ciudată.
Am auzit din nou vocea: "Kate".
Am mers către uşă şi de data asta nu era încuiată.
Am apăsat pe clanţă şi am deschis-o şi atunci am văzut.
Ce era? Ce-ai văzut?
Mda. Foarte nostim. M-ai păcălit.
De când mă cunoşti, Castle? Sigur că nu cred în fantome.
Asta ce-a fost?
E ciudat.
Nu, e mai mult decât ciudat.
E aceeaşi înşiruire de fapte care a precedat omorul lui Jack Sinclair.
Dar Jack n-avea decât un contor EMF. Eu am pistol şi lanternă.
- Fără baterii. - Puteam să jur că le-am schimbat.
Ştiu că am văzut nişte chibrituri lângă lumânările astea.
- Castle, eşti om în toată firea. - Scuze.
Da, iată.
- Castle... - Nu eu.
Bine. Poate că e un curent de aer aici.
Nu?
Cred că simt ceva aici. Ajută-mă.
- Gata? - Da.
Doamne, Castle!
E uşor.
Castle, nu te mai mişca atât.
Doamne...
E zgomotul de pe înregistrare, chiar înainte ca Sinclair să fie ucis.
Bun. Am să urc. Eşti gata?
Ţine-mă de picioare.
- Castle, am zis picioare. Da? - Da, picioare. Îmi pare rău.
Nu la fel de rău ca mie. Stau toată ziua cu morţii.
- Când ajung acasă, vreau unul viu. - Eram obosit.
Nu pot să cred că am aşteptat atât, iubitule.
Da. Se pare că e seara perfectă.
Aş vrea să propun un toast. Ştiu că e cam răsuflat,
dar e vorba de mine, aşa că... pentru prietenii cei mai buni.
- Acum şi întotdeauna. - Noroc.
Şi pentru viitorii proaspăt căsătoriţi.
- Noroc. - Ce atent.
Kevin mi-a spus că sunteţi un cuplu minunat, dar... habar n-am avut.
Aşadar... voi când vă căsătoriţi?
Nu e ciudat?
Pasajele secrete nu sunt cele mai comode locuri.
Ucigaşul s-ar fi putut agăţa de bara asta când i-a tăiat gâtul lui Jack Sinclair.
Asta ţi-ar asigura explicaţia fără demoni pentru stopii de sânge nederanjaţi.
Auzi, Castle, apreciez asistenţa, dar pot să mă descurc şi fără masaj.
- Despre ce vorbeşti? - Nu mă fricţionezi pe gât?
Nu...
Respiră adânc, Castle. E doar un şobolan.
E ceva acolo. Haide.
Pasaje ascunse, camere secrete? Nu ştiu, Castle.
Misterul reşedinţei McClaren pare din ce în ce mai puţin supernatural.
Ăsta ce este?
Un generator de câmp magnetic pentru scoaterea din uz a camerelor video.
Cineva a plănuit foarte atent cum să-l ucidă pe Jack în seara în care filma aici.
Atinge sursa de alimentare. Aşa s-ar explica licăririle becurilor
- ... chiar înainte de moartea lui Jack. - Câmpul magnetic ar explica
şi mişcarea tripodului pe care am văzut-o pe film.
Castle, priveşte semnele.
A fost un pat aici. Matt Benton ar fi putut sta aici
zile întregi înainte să apară Jack.
Casa asta a fost multă vreme neocupată de la omorul Melaniei Benton.
Poate că nu l-au putut găsi pe Matt Benton pentru că n-a plecat.
Putea să fi stat aici tot timpul.
- Şi poate că e aici chiar acum. - Deschide uşa.
Dumnezeule! Inima mea. M-am speriat atât de rău.
Ce e?
Chiar aşa?! Chiar aşa?!
O să arunc haina asta.
- Manşetele au monogramă. - "MB".
Ai avut dreptate, Castle. Matt Benton n-a părăsit niciodată reşedinţa McClaren.
Fişele dentare confirmă.
- Acesta este Matt Benton. - Tehnicienii au nevoie de un soft mai bun.
- Cauza decesului? - Încă nu ştiu.
Dar cred că n-a fost cel mai lung joc "de-a v-aţi ascunselea".
- De când e acolo? - Aştept rezultatele analizelor,
dar raportul preliminar al probelor de ţesut sugerează că a murit acum 20 de ani.
E foarte probabil să fi fost ucis în acelaşi timp cu Melanie.
Ucigaşul ascunde cadavrul lui Matt, face să pară că a fugit,
înscenând lui Matt omorul soţiei
şi deviind pe toţi de pe urma adevăratului criminal.
- Şi a mers timp de 20 ani. - Da, până a apărut Jack Sinclair.
- Anunţă-mă când vin rezultatele. - Bine.
Cum a mers întâlnirea dublă?
Încă ceva.
Dacă Matt a fost ucis acum 20 de ani,
cum a trimis vederile acelea lui Pete acum 15 ani?
Cred că e timpul să-l privim îndeaproape pe Pete Benton.
Nu întreba de întâlnire.
Am spus că-mi pare rău. N-am vrut să aduc ghinion.
- "Chiar este seara perfectă". - Jenny a fost puţin prinsă de moment.
"Voi când vă căsătoriţi?" Întrebarea asta nu se pune!
Bine, să ştii că... nu e în totalitate vina voastră.
- Aţi avut o ceartă mare după? - Ceartă mare? Nu.
Ceartă imensă, da. Vreau să spun că... ne-am decis să luăm o pauză.
- Adică să vă despărţiţi? - Da.
Doar până ne dăm seama ce vrem.
- Îmi pare foarte rău. - Mă rog...
Frate, dacă ai nevoie de mine, ştii că sunt mereu aici să... ce e?
Poate că nu e nimic, dar... becul ăsta... e nou-nouţ.
Glumiţi?! Dnă detectiv, sunteţi la limita hărţuirii.
- V-am spus tot ce ştiu despre fratele meu. - Nu tot.
- Aţi fost logodit pe vremuri, dle Benton. - Cu Melanie Wendell.
Până când Melanie a rupt logodna şi s-a căsătorit cu fratele dvs.
Relaţia noastră n-a mers.
Nu m-am aşteptat ca Melanie să rămână singură.
Dar dvs nu v-aţi căsătorit. Pentru că n-aţi putut să uitaţi, aşa-i?
Cine a trimis vederile acelea, Pete? Le-ai trimis chiar tu?
Despre ce vorbiţi? Fratele meu mi-a trimis vederile.
Ştim amândoi că nu e posibil. Fratele tău e mort de 20 de ani.
Poftim?
I-am găsit rămăşiţele în casa McClaren. S-a terminat.
Credeţi că mi-am omorât fratele? Credeţi că am omorât-o pe Melanie?
Unde erai în seara aceea, Pete?
Am să vă spun exact unde eram.
Am fost la cină cu prietena mea, Marie...
Café Jouer, ora 19:30.
Am stat până la 21:00. Ne-am oprit la Dorian's să bem ceva.
Eu am băut un 7 & 7. Chelnerul nostru se numea Patrick.
Când se întâmplă aşa ceva, ţi se imprimă în creier
fiecare detaliu petrecut pe care-l auzi.
N-am putut să uit oricât am încercat.
Va trebui să verificăm, Pete.
Deci... fratele meu n-a ucis-o pe Melanie?
- Nu credem. - Mereu am presupus că a făcut-o.
Matt avea un temperament oribil. Era convins că Melanie îl înşela.
- Şi era adevărat? - Nu m-ar surprinde.
Matt credea că e cineva de la serviciu.
N-a fost cineva cu care lucra Melanie. L-am găsit pe George Banner,
managerul lui Melanie de la Fly-Wide Travel de acum 20 de ani.
Spune că Melanie a avut doi colegi, amândoi bărbaţi...
- Căsătoriţi... - Şi ce dacă...
Unul cu celălalt.
Fly-Wide era într-o clădire înaltă din centru.
Poate a fost altcineva din clădire.
Să facem rost de o listă a chiriaşilor din vremea aceea.
Nu cred că e nevoie. Vă amintiţi becul din camera secretă?
I-am găsit numărul de serie.
Lotul a fost vândut de fabricant
direct administraţiei lui Fuller.
- Steve Fuller? - Proprietarul reşedinţei McClaren.
Fuller ştia despre cameră şi nu ne-a spus.
Dintr-un singur motiv putea să ascundă.
El e ucigaşul.
Poate că Melanie avea o aventură, dar Matt s-a înşelat în privinţa bărbatului.
Şi când lucrurile s-au înrăutăţit, el a ucis-o.
L-a ucis pe Matt şi i-a ascuns cadavrul în casă, unde ştia că nu e găsit.
Şi a plănuit să distrugă dovezile.
Voia să dărâme casa chiar după omoruri, dar a fost împiedicat.
Se folosea de pasaj să sperie chiriaşii ca familia Boyer, crescând legenda.
- Ca nimeni să nu mai vrea să stea acolo. - Şi când a apărut Jack să adulmece,
- ... l-a ucis şi pe el. - Băieţi.
Frumoasă poveste. Procurorul n-o va crede. Totul e circumstanţial.
Are dreptate. Oricine putea pune becul acolo.
Nu avem nicio dovadă.
Dar vom avea.
Şi cred că ştiu exact cum să-l fac pe Fuller să se dea în vileag.
- Crezi c-o să apară? - Nu ştiu.
- I-ai spus că e mâine? - Da, Castle.
Crede că vom sparge zidul dimineaţă.
Dacă Fuller e făptaşul, trebuie să vină după cadavrul lui Matt astă seară.
Dacă e făptaşul. E posibil să nu fie.
Şi totuşi, iată-l.
Desigur, s-ar putea să fi venit să repare o toaletă spartă.
Ai nevoie de ajutor, Fuller?
- Detectiv Smith?! - Detectiv Beckett.
Tu ai fost... tot timpul ăsta. De ce?
El o agresa.
Lucruri oribile.
Nu cred că trecea o lună fără să fim chemaţi aici.
Într-o zi, am trecut după-amiază să văd ce face.
- Aţi avut o aventură. - N-a fost aventură.
- A fost iubire. - Atunci de ce-ai ucis-o?
N-am vrut. Doar că... ea voia să-mi dea papucii.
- Şi n-am putut s-o las. - Şi Matt Benton?
A meritat ce-a primit pentru felul în care o trata.
Şi, ca ofiţer principal, ai ştiut cum să îndrepţi ancheta
- ...spre cineva care nu va fi găsit. - Apoi ai trimis vederile.
- Ca să menţii suspectul în viaţă. - I-am făcut să creadă că el e vinovat.
Oricum, a fost vina lui.
Şi Jack Sinclair? Cum ai aflat despre el?
I-am promis lui Fuller că voi rezolva cazul acesta într-o zi.
I-am cerut să mă ţină la curent cu orice eveniment.
Când Jack l-a contactat pe Fuller pentru locul crimei, el te-a sunat.
Şi când noi i-am spus lui Fuller că mâine vom controla camera...
- ... iar te-a sunat. - Amândoi sunteţi foarte isteţi.
Dar uitaţi un lucru. Casa este bântuită.
Mulţumesc pentru armă, dnă detectiv.
Mi-a părut rău pentru Sinclair. Sincer.
Dar ştia prea multe, amănunte care n-au fost în ziare.
- Deci trebuia să dispară. - În genunchi.
Nu-ţi face griji, Castle. N-o să ne împuşte. Nu se potriveşte legendei.
Mai ai şi alte indicii pentru ucigaşul nostru?
- În genunchi. - Nu prea cred, Addison.
Vezi tu, demonul ucide doar atunci când nu priveşte nimeni.
Dar astă seară avem spectatori.
Ţi-au înregistrat toată mărturisirea.
- Ai dreptul să nu spui nimic. - Arestat.
Mulţumită lui Lulu.
Măcar atât puteam să fac pentru el. Pentru Jack.
Deci Fuller n-a ştiut nimic despre cameră?
Cum spuneam, oricine putea să ia becul din altă parte a casei
şi să-l pună acolo. Cred că Smith a făcut-o.
E la procuratură, îşi scrie declaraţia.
Eu nu pricep un lucru. Dacă era atât de îndrăgostit de Melanie, de ce-a ucis-o?
Spune că l-a pus un demon.
Se pregăteşte să-şi motiveze faptele cu nebunia, sunt sigură.
Poate...
Haide, Castle. Până şi tu trebuie să admiţi că fiecare lucru bântuit, fiecare moarte,
fiecare fapt legat de activitatea paranormală din casa McClaren
poate fi explicat prin pasaj.
Ştiu şi eu? Dar aseară când eram în sufragerie?
Uşa, lumina, lumânarea?
Reţea electrică veche, curenţi de aer.
Sau poate că a fost ceva mai mult. Gândeşte-te. Dacă n-ai fi plecat să cauţi
curentul care a stins lumânarea
n-ai fi găsit pasajul sau cadavrul lui Matt.
Explicit, să înţeleagă şi cei care nu ştiu ce e paranormalul.
Poate că cineva a vrut să găsim acel pasaj.
Poate... fantoma lui Jack Sinclair
ne ajuta să-i rezolvăm cazul.
Bine, facem un târg. Eu admit că e posibil
- ... dacă tu admiţi că nu există demon. - S-a făcut.
A văzut cineva...
Ciudat.
- Bună, tată. - Bună, eşti trează.
- Vă jucaţi de-a prinselea pe Skype? - Nu. Ne-am găsit în sfârşit.
Şi a fost tot ce ţi-ai dorit de la o conferinţă video?
Sincer, a fost... aiurea.
El era preocupat, eu eram obosită.
Iar diferenţa de fus orar e un obstacol.
Nimeni n-a zis că relaţia la distanţă e uşoară.
Dar trebuie să fie chiar atât de greu?
Să-ţi spun un lucru.
Orice relaţie care durează mai mult de cinci minute va fi pusă la încercare.
Dar dacă relaţia nu durează, nu e din cauza încercărilor.
Ci din cauza faptului că relaţia n-a fost de la început suficient de puternică.
- Te ajută cu ceva? - Nu prea.
Dar asta mă ajută întotdeauna.
Te asigur de un lucru... dacă doi oameni cred în ceva, cred cu adevărat,
orice, chiar şi imposibilul este posibil.
Chiar şi... zombii mâncători de carne?
Mai ales ei.
- Unde eram? - Exact acolo.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro