www.niftyteam.ro & www.titrări.ro Comentarii pe www.tvblog.ro
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc @ www.titrări.ro
THE WALKING DEAD Sezonul 2, Episodul 3
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro
Rick... Trebuie să-ţi păstrezi puterile.
Lori, cumva...
A fost o fază legendară.
Ai auzit povestea despre cum a furat Shane maşina lui Kingsley?
Da.
A furat maşina directorului direct din parcarea profesorilor
în toiul unei zile de şcoală.
Shane pleacă de la masă şi o ia spre Hyundai-ul lui Kingsley.
Reconectează nişte fire, porneşte şi se duce la ferma de pe Dylan Drive.
Ai mai auzit povestea, nu?
A parcat maşina într-un coteţ pentru găini.
Kingsley îşi lustruia maşina în fiecare lună.
O ducea şi la curăţătorie săptămână de săptămână.
Shane a parcat maşina într-un coteţ
alături de câteva sute de găini roşii de Rhode Island.
A desfăcut o pungă de seminţe pe bancheta din spate,
a coborât geamurile, după care a fugit înapoi la şcoală.
Erau doar 5 km, o nimica toată.
S-a întors la timp ca să-şi termine sandvişul înainte să sune clopoţelul.
Apoi a sunat clopoţelul.
Shane s-a ridicat, apoi, când l-a întâlnit pe Kingsley pe hol,
s-a uitat pe geam şi i-a spus,
"Dle director Kingsley, v-a dispărut "coşmelia". "
- Coşmelia, ca la găini. - M-am prins.
Bineînţeles.
Ai auzit povestea de o mie de ori.
Ai avut dreptate mai devreme.
Shane o să se întoarcă cu ce i-a spus doctorul că are nevoie.
- O să se întoarcă. - Hershel a spus că trebuie să mănânci.
Carl o să se refacă.
Te rog, pentru mine. Trebuie să-ţi păstrezi puterile.
Vreau încărcătorul.
O să ies pe stradă, s-o caut pe fată.
Vin şi eu.
Mă duc să mă plimb. Fă nişte lumină în pădure.
Dacă e acolo, să aibă după ce să se ghideze.
- Crezi că e o idee bună acum? - Dale!
- Apoi urmează terenul de sport. - Nu prea mai avem timp.
Trebuie să ajungem acolo, să le deschidem şi să ieşim.
Nu şi eu. Poate tu.
Fii serios! Uită-te la mine. Crezi că eu încap? Ne-ar mânca imediat.
Uite, o să le distragem atenţia ca să iei un avans.
Tu rămâi aici, eu sar şi îi atrag după mine.
Aşa, o să ai ocazia să te urci pe tribună şi să sari pe fereastră.
- Şi tu unde te duci? - La vestiar, încolo.
Pare o cale foarte bună de a fi încolţit.
Are şi ferestre, mai degrabă pe mărimea mea.
- Dacă ies, ne vedem pe teren. - Eşti cam dus cu pluta, este?
Vreau să fac un bine pentru băiat.
Tragi de trei ori, după care fugi.
Apoi o să trag şi eu, ca să te acopăr.
- O să poţi lua avans. - Bine.
Doamne!
Să sunăm la uşă? Se pare că cineva locuieşte aici.
Am trecut peste chestiile astea, nu? Nu mai trebuie să fim politicoşi.
Aţi închis poarta de pe drum când aţi venit încoace?
Bună! Da, am închis-o. Am tras zăvorul, aşa cum trebuia.
Bună! Mă bucur să ne revedem. Ne-am mai întâlnit, pentru scurt timp.
Am venit să dăm o mână de ajutor. Putem să facem ceva?
Nu e o muşcătură, dar m-am tăiat destul de urât.
O să te verificăm. Mă duc să le spun că aţi venit.
Avem nişte analgezice şi antibiotice.
Lui i-am dat deja. Dacă are şi Carl nevoie...
Intraţi. Vă fac ceva de mâncare.
Bună!
- Am venit, da? - Mulţumim.
Vă ajutăm cu orice aveţi nevoie.
Dacă mai durează mult, va trebui să luăm o decizie.
Ce anume?
Dacă îl operăm pe băiat fără inhalator.
- Ai spus că n-ai reuşi aşa. - Ştiu.
E puţin probabil, dar nu mai putem aştepta prea mult.
Chiar crezi că o s-o găsim pe Sophia?
Ai aceeaşi privire pe chip ca toată lumea.
Ce naiba e cu voi?
- De-abia am început căutarea. - Păi crezi sau nu?
Nu suntem în Tibet, ci în Georgia.
Ar putea sta ascunsă într-o fermă, pe undeva.
Oamenii se rătăcesc şi supravieţuiesc.
- Se întâmplă mai mereu. - Ea are doar 12 ani.
Eu eram mai mic decât ea când m-am rătăcit.
Nouă zile am stat în pădure, am mâncat numai fructe
şi m-am şters la fund cu frunze de oţetar.
Te-au găsit până la urmă?
Taică-miu se distra cu o chelneriţă,
iar Merle era iar închis la penitenciarul de corecţie.
Nici n-au ştiut că dispărusem.
Am ajuns singur acasă.
Am intrat direct în bucătărie şi mi-am făcut un sandviş.
Nu aveam nimic în afară de mâncărimi la fund.
Scuze!
Scuze, a fost o poveste groaznică.
Singura diferenţă e că pe Sophia o caută cineva.
Eu zic că ăsta e un avantaj.
Poate că asta nu mai e o lume pentru copii.
Da, dar noi avem un copil.
Carl e aici, în lumea asta, acum.
Poate că n-ar trebui să fie. Poate că aşa a fost să fie.
Doar nu vorbeşti serios...
Bine.
Înţeleg că te-ai gândit şi la asta.
Nu e un simplu gând, Rick. Mă gândesc întruna la asta.
De ce ne-am dori să trăiască în lumea asta?
Ca să aibă viaţa asta?
Ca să mai vadă alţi oameni sfâşiaţi în faţa lui?
Ca să fie înfometat şi speriat cine ştie cât înainte să...
Ca să fugă întruna şi, chiar dacă trăieşte, să ajungă...
Să ajungă un animal care nu ştie altceva decât cum să supravieţuiască?
Dacă...
Dacă moare la noapte, totul se va termina pentru el.
Spune-mi de ce ar fi mai bine dacă ar fi altfel.
- Ce s-a schimbat? - Poftim?
Jenner ne-a oferit o cale de ieşire.
Tu i-ai cerut să ne lase să încercăm. Chiar l-ai implorat.
"Cât om putea", ai spus. Ce s-a schimbat de atunci?
A fost o clipă zilele trecute...
A fost doar o secundă, dar uitasem că Jacqui murise.
M-am întors şi am vrut să-i spun ceva.
Era să-i rostesc numele, o secundă a durat, apoi mi-am amintit.
Apoi mi-am dat seama că ea nu trebuia să vadă aşa ceva.
Autostrada, hoardele, Sophia, împuşcarea lui Carl...
Ea nu mai...
Nu trebuie să se mai teamă.
Nu trebuie să-i mai fie foame, să fie furioasă.
N-a încetat nimic, Rick.
Parcă am trăi cu cuţitul la gât în fiecare secundă, în fiecare zi.
Dar Jacqui a scăpat.
Apoi...
M-am gândit că, poate, Jenner are dreptate.
Eu nu accept aşa ceva.
Nu pot accepta asta.
Omul ăla a renunţat. Nu contează...
Nu contează absolut nimic din ce-a spus.
Chiar crezi că ar fi mai bine pentru Carl...
... dacă am renunţa?
Spune-mi de ce ar fi mai bine altfel.
Te rog.
- Am crezut că te-am pierdut. - Ăla a fost ultimul meu glonţ.
- Şi pentru mine. - Haide!
- Unde suntem? - Salut, micuţule.
El e Hershel. Suntem în casa lui.
- Ai avut un accident, da? - Mă doare tare.
Ştiu.
- Trebuia s-o fi văzut. - Ce anume?
Căprioara. Era foarte frumoasă.
Era aşa de aproape. N-am mai fost niciodată...
Carl? Ce se întâmplă?
Nu! Are o criză.
Dacă îl ţineţi pe loc, i-aţi putea face mai mult rău.
- N-o poţi opri? - Trebuie să-şi facă damblaua.
Creierul lui nu primeşte suficient sânge.
Îi scade tensiunea. Mai are nevoie de o transfuzie.
- Sunt pregătit. - Dacă mai iau mult sânge de la tine,
corpul tău şi-ar putea opri funcţiile şi ai putea intra în comă.
- Sau ai putea face stop-cardiac. - Îţi pierzi vremea.
Haide, omule! Trebuie să ieşim.
- Stai să-mi trag sufletul. - Haide!
N-ai somn?
Îi aştept să se întoarcă.
Poţi să te culci dacă vrei.
Nu, las' că stăm de pază împreună.
Încotro s-au dus?
Ce naiba?
"Am fost muşcat. M-a prins febra. Lumea s-a dus dracu'. Mai bine mor"
Idiotul nu ştia că trebuie să se împuşte în cap.
S-a transformat în momeală. şi o mare mizerie.
- Te simţ bine? - Încerc să nu vărs.
- Dă-i drumul, dacă trebuie. - Mă simt bine.
Hai să vorbim despre altceva.
- Cum ai învăţat să tragi cu arma? - Trebuie să mănânce.
E singurul lucru pe care-l avem în comun cu zombii ăştia.
Cred că e prima dată când vede hrană de când s-a transformat.
Uită-te şi tu la el! Arată ca o pinata mare.
Ceilalţi au venit şi i-au mâncat carnea de pe picioare.
Parcă schimbam subiectul.
Suntem chit, că ai râs de mâncărimile mele.
Oricum n-aveam ce vomita.
- Hai să ne întoarcem. - Păi şi nu-l...
Nu. Nu face rău nimănui. Nu irosesc nici o săgeată.
El a ales şi s-a sinucis. Să atârne acolo.
Vrei să trăieşti acum sau nu? E doar o întrebare.
Un răspuns pentru o întrebare. De acord?
Nu ştiu dacă vreau să trăiesc,
dacă sunt nevoită sau e doar un obicei.
Ăsta nu-i un răspuns.
Risipă de săgeţi.
N-ai de ce să-ţi faci griji. E cu Daryl.
Dacă se întâmplă ceva, are el grijă de ea.
Ai auzit ce-am spus?
Scuze, am auzit doar partea în care se întâmplă ceva.
Stai tu de pază?
- Nu ştiu să folosesc arma. - Nu stau mult.
Dacă vezi ceva, semnalizează. Nu plec departe. O să te aud.
Ai ajuns la fix. Nu mai puteai lăsa rana netratată prea mult.
Merle Dixon.
E prietenul tău cu antibiotice? Nu, dnă. Merle nu mai e printre noi.
Daryl ni le-a dat pe alea. E fratele lui.
Nu ştiu dacă eu i-aş spune prieten.
Azi, e. Doxiciclina asta cred că ţi-a salvat viaţa.
- Ştii pentru ce o lua Merle? - Pentru gonoree.
Boala venerică. Aşa a spus Daryl.
Deci gonoreea lui Merle Dixon a fost cel mai bun lucru care ţi s-a întâmplat.
Încerc din răsputeri să nu mă gândesc la asta.
Te rogi?
De ce te furişezi asupra oamenilor aşa de mult?
E uşor să mă furişez asupra ta.
Mă rugam. Asta încercam.
- Eşti credincios? Te rogi des? - Asta a fost prima încercare.
Din viaţa ta?
Scuze. N-am vrut să-ţi stric prima încercare de a te ruga.
Oricum, cred că Dumnezeu a înţeles ideea.
- Pentru ce te-ai rugat? - Pentru prieteni.
Le-ar prinde bine tot ajutorul pe care îl pot primi.
Crezi că există Dumnezeu?
Eu mereu am fost credincioasă, dar mi-am pus întrebări în ultima vreme.
După toate câte s-au întâmplat, cred că s-a rugat multă lume.
Se pare că multe rugăciuni au rămas fără răspuns.
- Mersi. Chiar eşti de ajutor. - Scuze. Nu te mai întrerup. Serios.
Ai de gând să mă urmăreşti?
Mai bine îţi aduc de băut.
Ştiu că nu-i treaba mea. N-ai decât să crezi în Dumnezeu,
dar ideea e că tu trebuie să te descurci cumva,
indiferent ce s-ar întâmplat.
Înainte să se întâmple, eram în pădure,
iar o căprioară ne-a ieşit în cale.
Îţi jur că s-a oprit în faţa noastră şi l-a privit pe Carl fix în ochi.
Iar eu m-am uitat la Carl,
m-am uitat la căprioară, iar căprioara s-a uitat la Carl.
Iar clipa aceea...
S-a dus...
Despre asta vorbea când s-a trezit,
nu că a fost împuşcat sau ce s-a întâmplat la biserică.
A vorbit despre ceva frumos, ceva viu.
Noi mai putem avea o viaţă, poate un loc ca ăsta.
Nu există numai moarte pe lumea asta, n-are cum!
Trebuie să fim suficient de puternici
după toate câte am văzut ca să credem în continuare în asta.
De ce e mai bine pentru Carl să trăiască chiar şi în lumea asta?
A vorbit despre căprioară, Lori.
Fir-ar să fie!
Trebuie să ajungem pe stradă, apoi la maşină.
- N-o să reuşim. - Trebuie să încercăm.
- Hai, sus! - Trebuie să iei genţile astea...
- ... şi să pleci. - Nu te las în urmă!
Bine!
Câte gloanţe mai ai?
- Patru. Tu? - Cinci, plus unul pe ţeavă.
Încă pierde sânge mai repede decât îl putem înlocui.
Având în vedere inflamaţia din abdomen,
dacă mai aşteptăm prea mult, o să-l pierdem.
Vreau să-mi spuneţi în clipa asta dacă vreţi să fac asta,
pentru că eu cred că băiatul nu mai are prea mult timp.
Trebuie să alegeţi!
- Să alegem? - Alegem.
Trebuie să-mi spui ce alegi.
O facem!
Prinde colţul patului. Hai să dăm jos cearşafurile.
Pune serul pe cearşafuri.
La trei!
Unu, doi, trei!
Rick, Lori, va trebui să ieşiţi.
Dumnezeule!
Rămâi aici cu el!
- Carl? - Mai există şanse.
Otis?
Nu.
Să nu-i spunem nimic lui Patricia.
Nu până nu terminăm. Am nevoie de ea!
Ne-au blocat la fiecare cotitură.
Nu mai aveam nimic. Rămăseserăm cu zece gloanţe.
Apoi mi-a spus că mă acoperă şi să nu mă opresc.
Asta am şi făcut...
Nu m-am oprit, dar...
M-am uitat în urmă, iar el...
Am încercat.
A vrut să facă să fie bine.
Andrea! Stai!
- Ce vrei, Dale? - Să-ţi dau asta.
Ţin la tine, aşa că am ales în locul tău.
Ştiu de ce-am făcut-o, dar asta nu e arma mea.
Iar alegerile pe care le-am făcut în locul tău
nu trebuia să le fac eu.
Dar pot să-ţi cer, nu ca să te fac să te simţi vinovată
sau să te pun mai presus de mine, dar te mai pot ruga...
Nu mă face să regret asta.
- Stau eu de pază. - Deci mă ierţi pentru...
Mă ierţi?
Încerc.
Îl cunosc pe Otis de când era mic.
A condus ferma asta de când a murit mama.
Cine a mai fost? Pe cine ai pierdut?
Tu mi-ai spus că trebuie să fac să fie bine cumva.
Asta ai încercat să faci, nu?
Cine?
Mama vitregă.
Fratele vitreg.
- Pare să se fi stabilizat. - Doamne!
- Nici nu am cuvinte! - Nici eu, deşi aş fi vrut.
Cum să-i spun Patriciei despre Otis?
Du-te tu la Carl.
Mă duc eu cu Hershel.
Rămâi.
Baia e sus.
- Ţi-am adus nişte haine. - Mulţumesc.
O să-ţi fie largi. Au fost ale lui Otis.
Câte gloanţe mai ai?
- Patru. Tu? - Cinci. Plus unul pe ţeavă.
Haide!
- Am ajuns la ultimul. - Şi eu.
Îmi pare rău.
Dă-mi odată...
Dă-mi-l!
Te omor!
Dă-mi drumul!
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc @ www.titrări.ro
Sincronizare BluRay: Florin C, titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro