E strigător la cer!
Nu eşti decât un rechin financiar bine îmbrăcat.
Doamnă Rogers, vă asigur că este o rată a dobânzii foarte bună,
date fiind antecedentele dvs financiare. Oricum, dacă va gira fiul dvs...
- Da. - Nu, nu, nu.
E împrumutul meu, nu al lui, pentru a repara studioul meu de actorie, nu al lui.
Lasă-mă să te girez sau lasă-mă să-ţi dau eu banii.
Richard, acum sunt femeie de afaceri.
Nu vreau banii tăi. Nu vreau nici semnătura ta.
Mulţumesc foarte mult. E vorba de un principiu.
Nu, doamnă Rogers, e vorba de dobândă.
Tocmai mi-am pierdut interesul. Mă scuzaţi.
Am băgat 1 milion de dolari în asta, deci...
- Ce vrei, Castle? - Spune-mi că ai nevoie de mine.
Pardon?
Sunt blocat la bancă, ajutând-o pe mama să ia un credit de la bancherul meu.
Te rog, spune-mi că există pe undeva o crimă pe care s-o rezolvăm.
Îmi pare rău, n-am niciun cadavru, doar o grămadă de acte de rezolvat,
dar eşti binevenit să mă ajuţi.
Mă întreb dacă e mai rău să fiu aici sau acolo, făcând hârţoage.
Putem fi parteneri când vânez câte un tip rău,
dar, dacă e vorba de hârţoage, mă laşi singură?
Ce-i?
Cred că banca asta e pe cale să fie jefuită.
Zău? Chiar aşa de rău de plictiseşti?
Sunt aici o femeie şi un bărbat, cu halate,
amândoi au nişte umflături suspecte în haine.
Castle, cred că îţi joacă feste imaginaţia ta de scriitor.
- La pământ, toată lumea! - Nu e imaginaţia mea.
Sigur nu e imaginaţia mea.
- Mişcă, mişcă! - Doamne!
- Castle, ce se întâmplă? - Doamne...
- La podea! Jos! Mişcă! - Bine, bine...
- Unde eşti? - La banca New Amsterdam, pe strada Lex.
Esposito, avem un jaf în derulare la banca New Amsterdam, pe strada Lex.
- Sună la dispecerat. - De când ne ocupăm de jafurile din bănci?
Castle e acolo.
Aruncaţi telefoanele mobile. Acum!
- Telefoanele mobile... - Grăbiţi-vă, acum!
Ai auzit? Aruncă celularul încoace.
Am zis să aruncaţi celularele!
Poartă halate de doctori. Unul din ei goleşte sertarele de bani.
- Tu, directore... mişcă-te aici! - Altul îl ia pe directorul băncii.
Îi ia cheile. Se duce spre partea din spate a băncii.
- Echipajele sunt pe drum. - Castle, ascultă-mă cu atenţie.
- Câţi sunt? - Trei.
- Mai bine-zis, patru. - Tu eşti ăla care face pe eroul.
- Scuze. Prietenul tău nu poate vorbi acum. - Nu pentru el, ci pentru tine fă-ţi griji.
- Am trimis echipaje, sunt pe drum. - Eşti poliţistă?
- Ai sunat la poliţie? - Nu, vorbeam când aţi intrat voi.
Ascultă. Până acum, n-a fost nimeni rănit şi nu s-a furat nimic.
Aşa că, dacă plecaţi aşa cum aţi venit, puteţi dispărea.
- Promiţi să nu mă cauţi? - Eu nu caut, ci vânez.
Crede-mă, nu vrei asta.
Aşa că pleacă acum şi nu va mai fi decât un articolaş în ziar.
Scuze, păpuşă. Prefer prima pagină.
Haide!
Dr. Howser, dr. Quinn, în curând vor ajunge aici poliţiştii.
Sărută podeaua, ca şi ceilalţi. Haide şi tu. Jos!
- Să mergem, dr. Huxtable. - Camerele băncii sunt oprite.
Memoria le-a fost distrusă.
Poliţia!
Bine, domnilor doctori, ne-am antrenat pentru asta.
Se pare că ne vom cunoaşte mult mai bine.
Vreau trupele SWAT, raportare prin radio, planurile clădirii, în cinci minute.
- Cine eşti? - Detectiv Kate Beckett, Omucideri.
O să te anunţ dacă moare cineva. Până atunci, te rog să ieşi.
- Nu, domnule. Partenerul meu e acolo. - Stai, avem un poliţist înăuntru?
E investigator civil. Vorbeam la telefon când a fost atacată banca.
Spunea că sunt patru suspecţi înăuntru. Poartă halate medicale.
- Îmi mai poţi spune ceva? - Da, am vorbit cu unul din suspecţi.
- În ce stare de spirit era? - Calm, foarte calm.
Mersi de informaţii. Vom face tot ce putem să-ţi scoatem partenerul teafăr.
- Care e următorul pas? - Pentru tine, să pleci de aici.
Dacă vrei să-ţi ajuţi partenerul, lasă-mă să-mi fac treaba.
Vreau o linie cu banca. Vreau să discut cu tipul ăla.
Da, domnule.
Cred că n-ai înţeles, doamnă detectiv.
O să fiu cât pot de direct.
Dacă vă mişcaţi... muriţi.
Aţi înţeles?
E cineva rănit?
Bine. Liniştiţi-vă. Faceţi cum spun ei.
Vom trece şi de asta. Ne vor salva poliţiştii.
- Ce-ai aflat? - Că n-au nevoie de noi.
- Mai ai amici la Serviciul de Urgenţă? - Sigur.
Bine. Vreau să ştiu ce ştiu şi ei. Hai să ne ocupăm de infracţiunile majore,
să vedem dacă mai sunt jafuri cu acelaşi mod de operare.
Cu cât ştim mai multe despre tipii ăştia, cu atât avem un avantaj mai mare.
Doamnă detectiv Beckett.
Căpitanul Peterson vrea să vă vorbească.
- Ce-a fost în capul tău?! - Încercam să ajut, domnule.
Cum, încercând să-l vrăjeşti pe hoţ?
- Poftim? - L-am prins la telefon,
dar înainte de a spune ceva, mi-a zis, citez, "nu vorbesc"
"decât cu poliţista cu voce de alcov".
Voiai să fii implicată? Gata, eşti implicată.
Nu, domnule. N-am nicio pregătire în negocierea pentru ostatici.
N-am timp să-ţi dau lecţii, aşa că pune-ţi problema astfel:
vei face exact pe dos faţă de cum ai învăţat la Omucideri.
Nu ţipa, nu-l ironiza, nu-l ameninţa în niciun fel.
Trebuie să-i menţii calmi.
Doamnă detectiv... eşti pregătită să faci asta?
- Da, sigur. - E important să-l faci să vorbească.
Stabileşte o legătură. Dacă-i ocupat să vorbească, nu răneşte ostaticii.
- Bine. - Bine?
- Cine-i? - Sunt detectiv Kate Beckett.
- Am înţeles că vrei să vorbim. - Da, nu-mi plăcea de celălalt tip.
Nici mie.
Tu ai zis să stabilesc o legătură. Cum te cheamă?
Poţi să-mi spui Trapper John.
Fan "MASH"? Amuzant. Ce mai faci?
- Te pot ajuta cu ceva? - Kate, îi strici planurile idiotului.
Ce ţi-a spus Căpitanul Încredere, să mă păstrezi calm,
să stabileşti o legătură, să afli informaţii.
Uite cum va sta treaba... dacă mă minţi, ucid ostaticii.
Dacă mă duci cu preşul, ucid ostaticii. Dacă intri în bancă, ucid ostaticii.
Şi, Kate...
...voi începe cu iubitul tău.
CASTLE Sezonul 4 Episodul 7
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam
Comentarii pe www.tvblog.ro Mulţumiri pentru script www.addic7ed.com
- Am aflat ceva. - Ce anume?
Nu-i un derbedeu care s-a trezit azi dimineaţă că vrea să jefuiască o bancă.
Ştie ce face. Ştie cum lucrăm. E profesionist.
Trupele speciale au ajuns la camerele de supraveghere ale băncii?
Încă mai lucrează la asta.
E o doamnă Susan Craig de la centrala băncii pe linia 4.
Ce vreţi să fac, domnule?
- Nimic. - Poftim?
Nu-i omucidere, doamnă detectiv. Nu trebuie găsit un alt indiciu.
Pentru noi, uneori, nemişcarea e cea mai bună mişcare.
Să-l lăsăm pe Trapper John să se gândească şi îl vom suna noi.
E vina ta, ştii?
El a chemat poliţia. L-am văzut.
Dacă nu era el, hoţii ar fi plecat şi noi am fi scăpat.
Nu, poliţiştii erau pe drum. Hoţii au dat-o în bară.
Au smuls bancnotele de pe fundul sertarului.
Asta declanşează automat alarma silenţioasă.
Nu-i vina nimănui.
- Simone, în câte luni eşti? - În 32 de săptămâni.
Ţin ostatică o femeie gravidă? Ar trebui să-ţi dea drumul.
Nu-i vor da drumul, madam. Nu ne vor da drumul niciunuia.
Am mai văzut filmul ăsta. Ştiu cum se termină.
- Toţi vom muri. - Ba nu vom muri.
Vom fi în siguranţă. Lucrez cu poliţia, partenera mea ne va scoate de aici.
Dr. Huxtable...
Domnule Davenport, ce-i în spatele acelor uşi?
Sala de odihnă, camera paznicilor şi camera cutiilor de valori.
I-am văzut când ţi-au luat o cheie de la gât.
- Ce se deschide cu ea? - Cutiile de valori.
Aici se întâmplă ceva.
De ce se tot duce acolo, când aici sunt o grămadă de bani neatinşi?
Richard, ştiu privirea asta... te rog, curiozitatea a omorât pisica.
Aici se petrece ceva ciudat. Trebuie să ne dăm seama ce anume.
Ştiu exact ce-am de făcut. Nu-ţi face griji, mamă.
- Am văzut în filmul "Die Hard". - Perfect...
Domnule Howser... mă scuzaţi, doctor Howser.
- Ai o ultimă dorinţă? - Nu, doar o vezică prea mică.
Din păcate, se pare că vom mai sta pe aici.
Dacă nu vreţi să fie mizerie, ar cam fi cazul
să facem câteva vizite la toalete.
Mulţumesc.
De ce Doogie Howser? Sunt atâţia doctori simpatici din care să alegi...
- Dr. House, dr. Shepherd, dr. Phil... - Gura!
- Ai aflat ceva? - Veşti proaste.
Serviciul de Urgenţă nu poate intra.
Camerele băncii sunt închise, pereţii sunt prea groşi să fie sfredeliţi.
- Şi dacă intră brusc? - Ar merge în orb.
Şi, din experienţa ta, în cazul ăsta
care ar fi şansele ostaticilor de supravieţuire?
- Îmi cer scuze pentru mai devreme... - Nicio problemă.
- Este... - E meseria.
- Da. - De fapt, sunt fan.
Ai jucat-o pe Titania în "Visul unei nopţi de vară".
- Shakespeare în Central Park. - Asta a fost în 1980.
- Cum de-ţi aminteşti asta? - Nu te-aş fi putut uita.
Dac-o fi să mor, mă bucur să fiu alături de cineva care îmi cunoaşte munca.
Mulţumesc.
- Bine. Cine mai vrea să facă pipi? - Eu.
- Ai aflat ceva? - Două lucruri.
Toaletele de aici sunt drăguţe, cu excepţia lipsei ferestrelor
şi a altor căi de evadare. În al doilea lucru, cel mai important,
am avut dreptate. Se întâmplă ceva ciudat.
L-am văzut pe Trapper John în camera cutiilor de valori,
a scos o cutie şi a luat de acolo nişte scrisori şi nişte fotografii.
Şi n-a forţat-o. Avea ambele chei.
Una era cheia directorului. Cealaltă trebuie să fie a proprietarului.
E un moment foarte ciudat pentru Trapper John
să ia ceva din cutia lui de valori.
Presupun că nu-i cutia lui.
Ei au declanşat alarmele cu un scop.
Voiau să apară luarea de ostatici.
Uită-te la tipii ăştia, sunt profesionişti.
Ştiu că nu se smulg bancnotele de pe fundul sertarului.
- Dar de ce? - Timpul.
Cheile cutiilor de valori n-au numere pe ele.
Aşa că, dacă nu e cheia lui, ar fi trebuit să le descuie pe toate până la cea corectă
şi asta i-ar fi luat timp.
Bun, domnule Davenport, cutia a fost scoasă de pe peretele nordic.
Patru şiruri de sus, trei rânduri de jos.
Asta e cutia numărul 120.
Bine.
Dacă aflăm a cui e cutia, aflăm şi ce pun la cale tipii ăştia.
Nu cred că ne vor lăsa să folosim computerul.
Poate nu va fi nevoie.
Mamă, brăţara pe care ţi-am dat-o de ziua ta.
Nu, îmi place mult brăţara asta!
Bine.
- Domnule căpitan, el e. - Ţine minte strategia.
Da.
- Salut. Ce faci? - Până acum, bine.
Şi ostaticii?
Suntem îngrijoraţi pentru casiera cea gravidă, Simone.
E o situaţie stresantă. Ar trebui s-o scoţi de acolo.
Nu, Kate. Înainte să primeşti ceva, trebuie să oferi.
- Bine. Ce-ai vrea? - Un autobuz...
cu geamuri fumurii, care să ne ducă pe colegii mei, pe mine
şi pe ostatici la aeroportul Teter Boro. Acolo să ne aştepte un avion
care să ne ducă într-o ţară străină pe care o aleg eu. Dacă faci asta,
vă înapoiez casieră gravidă. După ce aterizăm în paradis,
voi elibera şi restul ostaticilor. Şi, Kate...
...ai trei ore la dispoziţie.
Bun, Monfriez, găseşte-mi un autobuz cu geamuri fumurii şi adu-l aici.
Stai aşa, chiar îi dai ceea ce vrea?
Bineînţeles că nu. Tipul ăsta va pleca cu cătuşe ori în sac de plastic.
Dar pot folosi autobuzul să-i ademenesc afară pe hoţi
şi îi pot doborî lunetiştii.
Ce naiba? Vezi?
Da.
E codul Morse.
Opreşte-te, Richard.
Liber.
C-V-B-1-2-0, repetat întruna. Ce poate să însemne?
Iniţialele cuiva sau un cod.
- Credite şi valori bancare... - Căutaţi valorile...
- Stai, stai. S-ar putea să fie "cutie". - Cutie?
C-V-B. Cutie de valori bancară.
Cutia de valori numărul 120. Asta-i!
Zău? Ce legătură are o cutie de valori cu asta?
Nu ştiu, dar de s-a băgat Castle în belea să transmită mesajul, înseamnă ceva.
- De unde ştii că-i el? - Crede-mă, el e.
Cutia de valori numărul 120 aparţine unui cuplu.
- Agnes şi Gideon Fields. - E ceva deosebit în cutia asta?
Nu, dar arhivele băncii arată că amândoi o verifică lunar.
Îmi pun echipa să verifice.
Richard.
Fă pe nevinovatul!
Nu arăţi.
Vezi? Până şi un profan depistează un rol nereuşit.
Da, mamă.
Când m-am întors, am văzut ceva în sacul lor.
Erau nişte cărămizi albe cu cabluri şi un cronometru prins de ele.
- Cred că era explozibil. - Explozibil? Eşti sigur?
Da. Vor să ne arunce în aer!
- Linişteşte-te... - Cum să mă liniştesc? Am familie!
Toţi avem familii. Calmează-te!
- Cum te cheamă? - Sal. Sal Martino.
- Ai soţie, copii? - Da, am un fiu.
- Cum îl cheamă? - Connor.
Pun pariu că nu te gândeşti decât cum să-l revezi. Aşa-i?
- Bineînţeles. - Bine.
Gândeşte-te la asta. La cum o să fie când îl revezi, în curând.
Fiindcă voi găsi eu o cale să ieşim de aici. Promit.
Am nevoie de aer. Drace, de ce nu-i aer aici?
Ce naiba se întâmplă?
Credeam că e vorba de o cutie de valori. De ce le trebuie explozibil?
Poate nu vor să afle nimeni ce-au furat din cutia aceea
şi explozibilul e menit să ascundă totul.
Agnes şi Gideon Fields, vă rog, deschideţi. Poliţia!
N-are sens. Ce-are a face cutia de valori a bătrânilor
cu ceea ce se întâmplă în bancă?
Poate că totul.
Banca spunea că Agnes şi Gideon îşi verificau lunar cutia, nu?
Am primit un mesaj de la secţie. Gideon Fields a murit acum 4 ani.
Deci cel care a accesat cutia nu era el.
Agnes, poliţia! Te rog, deschide!
- Radioul e pornit. - Nu putem intra acolo.
Nu avem mandat. Nu avem motiv plauzibil.
Viaţa lui Castle depinde de asta.
Ai auzit? Mi s-a părut că aud pe cineva strigând "Ajutor, poliţia!"
"Ajutor, poliţia!" Din nou.
Poliţia! Agnes!
Da.
E Agnes.
Ce naiba se întâmplă?
Se pare că proprietara cutiei de valori e moartă de o săptămână.
- Urmele de pe gâtul ei indică strangulare. - Ce-aţi găsit la locul crimei?
Locul era răvăşit. Ucigaşul căuta ceva.
E un breloc spart la gâtul ei, pe un lanţ, dar nu era nicio cheie.
Poate acolo ţinea cheia de la cutia de valori.
Nu înţeleg, e o bibliotecară pensionară.
Ce o fi fost în cutia ei de valori ca să determine aşa ceva?
Aurul naziştilor, fisiunea la rece, harta către Atlantis.
Alo, Castle Junior, poţi începe să gândeşti ca un poliţist?
- Asta şi fac. - Zău?
Trebuie să fi fost ceva nemaipomenit dacă a meritat s-o ucidă.
Alo, domnu' superpoliţist, ia uită-te.
- Ce-i aia? - Un microfon.
Nu se cumpără din magazinul pentru spioni. Pare a fi profesional.
Vreau să afli tot ce poţi despre Agnes Fields. Trebuie să închid.
Sunt acolo, nu? Tata şi bunica. Ştiu că se duceau acolo
şi nu-mi răspund la telefon, iar tata îmi răspunde mereu...
- Şi eşti şi tu aici... - Totul va fi bine.
Dar sunt acolo, în bancă.
Ce-i?
Trebuie să ajung la ferestrele alea să dau mesaj lui Beckett despre explozibil.
Termină, Richard. Te rog. E prea periculos.
Suntem ostatici. Poartă-te ca atare. Te rog!
Nu, Richard...
Dr. Quinn.
Ce problemă ai?
Dr. Quinn, acolo de unde vin eu nu lăsăm femei însărcinate să stea pe podele tari.
Pot să iau nişte perne de pe sofa?
Fă-o repede, frumuşelule.
Mulţumesc.
Opreşte-te! Imediat!
Opreşte-te sau te împuşc!
- Aer. Aer. - Am zis să stai pe loc!
Nu trage! Nu trage!
- Sal, opreşte-te. - Pe podea.
Nu! Nu trage! Uşor! Uşor!
Nu trage! Nu trage. Are o criză.
Sal, uşor.
Minunat, epilepsie.
- Are nevoie de ajutor. - Păi ajută-l.
Acultă, dr. Quinn, omul a făcut o formă de epilepsie.
Dacă tu nu eşti doctoriţă, trebuie dus la spital.
- Adu-l pe Trapper John. Mişcă! - Fantastic.
Falsul medic cheamă alt medic fals pentru consult.
- Ce-ar trebui să fac? - Nimic. Facem tot ce putem.
Nu înţelegi. Ei sunt tot ce am. Mă auzi? Numai pe ei îi am!
Alexis, ascultă-mă. Îţi promit că nu vor păţi nimic.
- Ar fi bine să nu păţească. - Beckett.
- Un apel. - Trebuie să plec. Stai cu ea.
Sunt Ash. Te caut eu.
Ash, ştiu că eşti ocupat, dar am nevoie de tine.
Tatăl meu e... sună-mă imediat ce asculţi mesajul.
- Am mare nevoie de tine. - Beckett.
Unul din ostatici a avut o criză de epilepsie şi a leşinat.
Nu mi-ar păsa, dar începe să-i supere pe ceilalţi şi nu vreau să apară vreun erou.
Uite cum stă treaba. Ai să trimiţi aici un paramedic.
În schimbul generozităţii, îmi pregăteşti autobuzul în 20 de minute.
- Nu e timp suficient. - Pentru mine este.
Îl iei acum şi-mi aduci autobuzul în 20 de minute
sau încep să împuşc ostatici.
- Când vine autobuzul? - În 35 de minute.
- Trebuie să ceri mai mult timp. - N-o să accepte.
- Atunci asaltăm banca. - N-o putem lua cu asalt.
Nu ştim locul fiecăruia.
Dacă intrăm, ostaticii vor fi ucişi.
Dacă vom putea salva câţiva, nu avem altă soluţie.
Poate că avem. Am putea folosi bolnavul în favoarea noastră.
În loc să trimitem un paramedic, trimitem un poliţist cu pregătire strategică.
Poliţistul adună informaţii pentru momentul în care SWAT atacă banca.
Cred că ai pe cineva în minte.
Percheziţionaţi-o.
- N-are arme. - Mişcă-te repede.
- Cum se simte? - Nu prea bine.
Se numeşte Sal Martino. Are epilepsie.
Cred că stresul i-a declanşat criza.
Bună, Sal. Cum te simţi?
Sal, vreau să ştii că există persoane cărora le pasă de tine.
Continuă să respiri. Îţi promit... că te scot de aici.
Nu vorbi. Fă-o.
Iar tu... ajut-o să-l pună pe targă.
Sal, eşti gata? Te ridicăm la trei. Unu, doi, trei.
Gata. Uşurel.
Eşti bine.
Tatăl tău n-a păţit nimic. Amândoi sunt... bine.
- Ce s-a întâmplat? - Alexis, vreau să stai în spatele liniei.
Du-o în spatele liniei.
- Ash, tatăl meu... mă auzi? - Te sun mai târziu.
- Nu, nu poţi să mă suni mai târziu! - Nu pot acum.
Ashley, nu te aud. Ce? Ashley, nu pot...
- E C-4 în bancă? - Eu n-am văzut,
- ... dar dacă Castle spune că este, este. - Pătrunderea iese din discuţie.
Nu-mi trimit băieţii să lupte cu o bombă. Va trebui să-i eliminăm în autobuz.
Vine abia peste 20 de minute. El a zis în cinci.
- O să înceapă să ucidă ostatici. - Trebuie să mai facem rost de timp.
- Unde e autobuzul meu? - E pe drum. Ajunge în 20 de minute.
- Ostaticul va fi mort în două. - Nu.
Nu trebuie să moară nimeni. Vine. Doar că...
- E prins în trafic. - Avem reguli, Kate.
Am spus că n-o să ucid pe nimeni, tu că-mi aduci autobuz. Eu mi-am ţinut partea.
- Şi eu o să-mi ţin partea, dar... - Te-am avertizat să nu mă iei de prost.
Ţi-am spus care sunt consecinţele. Trebuie să-ţi dovedesc că sunt serios?
Cred că amândoi trebuie să respirăm adânc şi putem vorbi...
Am terminat cu vorbitul!
- Ce-a fost asta? - Un foc de avertizare, Kate.
Următorul va ucide!
- Ticălosule, nu te atinge de el! - Davenport, ţine-o!
Mă descurc!
Am să fac nişte pete roşii pe prietenul tău, Kate.
I-am pus arma la gât şi am să pictez un Jackson Pollock cu maţele lui.
- Calmează-l. - Ascultă-mă, dobitocule.
Nu controlez traficul, aşa că trebuie să-mi dai 20 de minute.
- Ai un minut, Kate. - Nu!
Am 20.
Mă auzi? 20.
Pentru că dacă apeşi pe trăgaci,
intru pe uşile alea şi cu mâna mea îţi bag un glonţ în tărtăcuţă.
Bine, Kate. Ai 20 de minute în plus.
E şi ăsta un mod de a negocia.
- Iubita ta e afurisită rău. - Ei bine, nu e iubita mea.
E prea femeie pentru tine?
- De ce jefuiţi banca asta? - Legea lui Sutton.
Când a fost întrebat de ce jefuieşte bănci, Willie Sutton a replicat:
"Pentru că acolo sunt banii".
Dar Willie n-a spus niciodată aşa ceva. Citatul a fost inventat de un reporter.
Vezi tu, noi scriitorii suntem buni. Schimbăm realitatea să meargă cu povestea.
Iar povestea pe care o învârtiţi voi aici n-are legătură cu furtul banilor.
- Chiar aşa? - Niciunul dintre voi nu poartă mănuşi.
E clar că nu vă pasă de amprente, deci nu sunteţi în baza de date.
Şi accentele?
Sunteţi mercenari, adică vreţi numai să vă urcaţi în autobuz.
Deci... ce era în caseta de valori? De ce C-4?
Şi ce aveţi de gând să faceţi cu noi?
Îmi placi. De aceea o să te omor ultimul.
Trapper John.
Suntem gata de plecare.
Bine. Toată lumea în picioare.
- Sus, sus. - Ce ai de gând să faci?
Eşti isteţ. Îţi dai tu seama.
Mai avem 18 minute. Toată lumea pe poziţii.
SWAT se poate întâlni cu autobuzul pe 49th.
Pot încărca aici. Vreau lunetişti aici, aici şi aici.
- Daţi-mi-l pe Roman. - De ce n-a cerut nimic?
- Poftim? - Domnule...
mi-a dat 20 de minute şi n-a cerut nimic în schimb.
Dacă voia să menţină controlul, ar fi cerut ceva.
- A fost mult prea uşor. - Acceptă victoria, detective.
Nu, domnule, se întâmplă ceva. Nu punem întrebarea potrivită.
De ce ar aduce C-4 la jaful unei bănci?
Ce legătură are omorul lui Agnes Fields cu toate astea?
Căpitane, sergentul Roman.
Da, Roman.
Mamă, nu mai sunt satisfăcut de serviciile pentru clienţi din acest stabiliment.
Cred că trebuie să ne mutăm.
- Îmi pare foarte rău. - Nu...
- Iartă-mă că te-am băgat în asta. - Nu-i nimic. Nu-i nimic.
- Te iubesc, mamă. - Şi eu la fel, puştiule.
Aţi aflat ceva despre Agnes?
I-am verificat finanţele şi am vorbit cu prietenii şi vecinii.
- Nu sare nimic în ochi. - Dar cutia ei de valori?
Cineva care pretindea că e şotul ei mort o accesa lunar. Vreo pistă?
- Nimic până acum. - Rude?
Lui Agnes nu i-a mai rămas nicio rudă.
Soţul ei e mort, iar fiica şi nepotul
au murit într-un accident cu barca acum peste un an.
Singura rudă în viaţă e fostul ginere... Ron Brandt.
- I-am lăsat un mesaj. Nu ne-a căutat încă. - Nu avem timp să aşteptăm să ne sune,
deci găsiţi-l.
Castle! Castle!
- Castle! - Beckett.
- Sunt aici! - V-am spus.
Dumnezeule.
Gata? Bine.
Cum te simţi?
Să ştii că nu e singur aici.
Îmi pare... îmi pare foarte rău, Martha.
Scuză-mă. Cum te simţi?
Urechile mele sunt...
- Toată lumea e aici? - Suntem toţi. Suntem bine.
- Ce s-a întâmplat cu hoţii? - Sunt morţi.
- S-au aruncat în aer. - Poftim?
Se pare că C-4 făcea parte din strategia lor de ieşire.
Au făcut o gaură direct în baza seifului.
Şi au deschis tavanul în staţia de metrou abandonată.
Deştept plan dacă n-o dădeau în bară.
Or fi declanşat explozia înainte să se adăpostească şi i-a omorât.
E imposibil. C-4 e un explozibil foarte stabil.
N-ar fi explodat accidental. Iar ei nu sunt hoţi de băcănie.
Au fost antrenaţi, aveau precizie militară. N-ar fi declanşat prea devreme o explozie.
Zău? Am un amestec de bucăţi de cadavre care-mi spune că au declanşat-o.
Hai să ieşim de aici.
- Toată lumea e bine? - Da, toţi sunt bine.
- Au nevoie de puţin timp. - Am auzit că toţi suspecţii sunt morţi.
Nimic din toate astea n-are sens. O bătrână e ucisă pentru o cutie de valori
pe care o accesa lunar soţul ei decedat?
Şi asta? Ne lipseşte ceva.
Ce spuneai de ultima rudă în viaţă a lui Agnes Fields?
Fostul ei ginere, Ron Brandt.
I-am lăsat un mesaj, dar are afaceri în afară şi e posibil să nu fie în ţară.
Are un apartament în Upper East Side. Mergem să vedem...
- Ia stai. Ăsta-i ginerele? - Da. De ce.
E unul dintre ostatici. A avut o criză şi...
Doamne!
Sunt detectiv Kate Beckett, NYPD.
Vreau să văd ce face pacientul adus de la jaful unei bănci.
Se numeşte Sal Martino.
Poftim? Da?
A plecat din spital împotriva sfatului medicilor. A dispărut.
El a fost. El a organizat totul.
Se pare că Ron Brandt conduce o companie
care furnizează contractorilor militari forţe speciale operaţionale în toată lumea.
Îşi foloseşte conexiunile militare să angajeze echipa de mercenari din bancă
şi ca să nu lase martori, Ron setează C-4 să explodeze mai devreme.
Că veni vorba de sânge rece.
Şi a făcut toate astea doar pentru conţinutul cutiei de valori a lui Agnes?
Castle, spuneai că în ea erau fotografii şi scrisori?
Da. Trapper John trebuie să le fi dat lui Ron când a fost escortat de la baie.
Imediat după, a simulat criza şi a fost lăsat să plece.
Dar de ce? Ce era atât de special în cutia de valori a fostei lui soacre?
Fosta soacră?
Da. Ron a fost căsătorit cu fiica lui Agnes, Tanya.
Ea şi Connor au fost ucişi acum un an într-un accident cu barca.
Nu, Ron a vorbit despre Connor şi n-a vorbit ca şi cum ar fi murit.
- Connor e în viaţă. - Nu ştiu ce să-ţi spun, Castle.
- Aici spune că băiatul e mort. - Nu sunt sigur de asta.
Nici cadavrul Tanyei, nici al lui Connor n-a fost recuperat.
- De ce a înscenat soţia morţile lor? - Abuz în familie.
Ron avea legături şi bani să evite închisoarea.
Deci sistemul a lăsat-o baltă.
Ea şi Connor n-au putut scăpa de Ron, ea înscenează moartea lor şi dispare.
Ca să dispară trebuia să renunţe la fosta ei viaţă...
Să taie legăturile cu toţi cei pe care îi cunoştea...
Dar n-a putut, mai ales cu mama ei.
Pentru asta era cutia de valori! Un mijloc de comunicare.
Precum căsuţa poştală dintr-un roman de John le Carré,
numai că Tanya nu putea risca să depună corespondenţa.
Cine o făcea în locul ei?
Bărbatul misterios care se dădea drept soţul mort al lui Agnes. Intermediarul Tanyei.
Deci Tanya trimite poze şi scrisori intermediarului,
iar el le pune în cutia de valori pentru Agnes.
- Cutia era pe post de cutie poştală. - Mai bună, fiind încuiată într-o bancă.
Ron a suspectat că ei şi-au înscenat moartea şi a pus microfoane în casa lui Agnes.
Şi când a aflat despre cutie, a ucis-o pe Agnes pentru cheie.
Cum timpul trecea, el a angajat echipa pentru jaful băncii ca să deschidă cutia.
Fotografiile şi scrisorile spun exact unde se ascunde soţia cu fiul lui.
A plecat deja într-acolo şi ştim ce are de gând să facă când ajunge.
Îşi răpeşte fiul şi o ucide pe soţia lui.
Identificarea intermediarului e singura cale să-i găsim pe Tanya şi Connor.
Ce ştim? S-a dat drept soţul decedat al lui Agnes.
Trebuie să fie o persoană pe care Ron n-o suspecta.
Se exclud prietenii, vecinii şi colegii.
- Cineva retras în care ei aveau încredere. - L-ar fi putut plăti.
Putem depista plăţile.
Cred că au fost deştepţi şi au plătit cash. Adică nu-i putem da de urmă.
Dacă nu cumva plătind cu cec n-ar fi ridicat niciun semn de întrebare.
La momentul presupusei morţi a Tanyei şi a lui Connor,
ea trimitea cecuri lunare bisericii St. Abigail.
Cine se potriveşte mai bine decât un preot?
Ştiu cu cine trebuie să vorbim întâi.
Preotul care le-a oficiat slujba de înmormântare... părintele Sean McCaskey.
Părinte, sunt detectiv Kate Beckett. El e Richard Castle.
Trebuie să ştim unde se ascund Tanya şi Connor Brandt.
Nu ştiu despre ce vorbiţi.
Tanya şi Connor sunt morţi de peste un an.
Părinte, nu înţelegi. Agnes Fields a fost omorâtă.
Ron Brandt ştie ce era în cutia de valori. Acum e în drum spre ei.
Poftim?! Cum s-a putut întâmpla?
- Cutia a fost făcută să-i protejeze. - N-a făcut-o, părinte, dar noi putem.
- Trebuie să ştim adresa. - Desigur.
Strada Cascadilla nr. 14, Ithaca.
E la distanţă de doar patru ore. Ron ar putea fi deja acolo.
- Mulţumim. - Cu plăcere.
Scumpo... am ajuns acasă.
Nu te apropia. Am să te ucid.
Tanya, aşa îţi întâmpini soţul?
Iubito, nu se poate. Te-ai lovit la cap.
Uite-l pe băiatul meu. Ţi-a fost dor de tati?
- Haide. Haide. - Ce naiba durează atât?
Nu-mi vine să cred că ne-au pus în aşteptare.
Beckett, dacă pune mâna pe copil...
- Nu! Mami! - Nu, nu, nu.
Te rog, nu-l lua! Te rog!
Nu în faţa lui, te rog!
Puiule...
De ce să te omor? Vreau să trăieşti foarte, foarte mult
şi să ştii că n-ai să-l mai vezi vreodată pe Connor.
E rândul meu să dispar. Numai că eu ştiu să mă ascund.
- Nu! - Connor! Connor!
Poliţia! Nu mişca!
Gândeşte-te foarte bine ce faci acum.
Ce e?
Bine. Mulţumesc.
- I-au găsit. - Da!
Tanya are nevoie de câteva copci, dar Connor n-are nimic.
- Hai să mergem să-i luăm. - În Ithaca?
Chiar şi ca ostatic te-am ajutat să rezolvi un caz.
Beckett, cred... cred că ai partenerul perfect.
- Da, numai că nu-i place hârţogăria. - Adevărat.
Mergem la Old Haunt? Fac cinste.
Nu. Am ceva mai bun pentru tine.
Kate! Draga mea, vino la noi.
Intră, minunată creatură.
Martha!
Te-ai...
- ... depăşit pe tine. - Într-adevăr.
Înfruntarea morţii necesită sărbătorirea vieţii. Astă seară petrecem.
- Unde e Alexis? - E...
Scuză-mă un minut.
- Vrei? - Te rog.
Ash, nu e vorba de ziua de azi. E vorba de ultimele o sută de zile.
Nu eşti niciodată când te caut.
Dacă tu eşti în California nu însemnă că eu trebuie să-mi ţin respiraţia
şi să-mi pun o dorinţă doar ca să primesc un mesaj de la tine.
Sigur, alte scuze. Ash, pur şi simplu nu mai pot.
Relaţia noastră s-a încheiat.
Te simţi bine?
Nu.
Dar mai întreabă-mă şi mâine.
Alexis, dragă,
ajută-mă cu raţa cu portocale, s'il vous plaît.
Mulţumesc.
N-am avut şansa să-ţi mulţumesc pentru că mi-ai salvat viaţa.
Nu e nevoie, Castle. Suntem parteneri. Asta facem.
Da. Unii mai mult decât alţii, desigur.
Ce vrea să însemne asta?
E a opta oară când tu îmi salvezi viaţa şi eu ţi-am salvat-o de nouă ori.
În primul rând, nu pot să cred că ţii scorul.
În al doilea, nu se poate să-mi fi salvat viaţa de mai multe ori ca mine.
- De nouă?! Fii serios. - Hai să recapitulăm.
Prima oară am distras atenţia pistolarului nebun cu sticla de şampanie.
A fost o salvare. Ai recunoscut.
A doua, ucigaşul în serie care ţi-a pus o bombă în bucătărie când tu făceai duş.
A trebuit să înfrunt flăcări infernale ca să te scot din cadă.
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam
Sincronizare 720p.WEB-DL: luci89snacks @ www.titrări.ro