Din episoadele anterioare
Ţi-aş fi recunoscătoare,
dacă ai termina cu atitudinea asta condescendentă.
Va fi găsit vinovat.
- Nevinovat. - Cred că vă bateţi joc de mine!
Ai spus Roseanna Remmick?
Chiar aţi cerut să fie arestată?
Au renunţat la acuzaţii, aşa că nu înţeleg ce e cu tot scandalul ăsta?
Nimeni nu-ţi dă dreptul să-ţi faci propriile reguli.
Ce ar fi să acuzăm tot sistemul ăsta...
- Dle Peyton, de ajuns. - ...de sfidare?
O iau foarte personal
şi nu am nici o intenţie să închei vreun armistiţiu.
- De ce eşti amabilă cu mine? - Cineva trebuie să fie.
Acest proces încetează, pe motiv de acuzare abuzivă.
Dnă Remmick, voi solicita excluderea dvs imediată din barou.
Cunoaştem cu toţii situaţia de fapt:
deşi a negociat efectiv întoarcerea în siguranţă a unui copil răpit,
dl Peyton e acuzat de complicitate.
Nu am luat această decizie cu uşurinţă.
Ca fost procuror,
această decizie e împotriva multor principii pe care le respect.
Respect foarte mult legea şi ordinea.
Dar aceste circumstanţe au fost cu adevărat deosebite,
era în joc viaţa unui om...
În regulă. De acum înainte, nu mai spui nimic presei.
- De ce? - Pentru că aşa am spus eu, Puck.
Odată ce începe procesul, vreau să mă pot concentra asupra probelor,
şi nu asupra prostiilor spuse de clientul meu.
În plus, nu ştiu cum să-ţi spun, dar nu prea ai carisma necesară.
Publicul e de partea mea, Harry.
Am înţeles. Dar probele sunt cele decisive.
Pot să-mi dau şi eu cu părerea?
Înţeleg logica unui proces rapid, mai ales că eşti un fel de eroul zilei,
dar poate că ne mişcăm prea repede.
Nu, vreau să termin cu asta, să termin cu totul.
Nu pot practica avocatura, cât timp sunt acuzat penal.
Trebuie să muncesc, nu-mi permit să nu o fac.
Gândeşte-te că rişti închisoarea.
Nu o să se întâmple aşa ceva, nu o să se întâmple.
Ai participat la o răpire.
Poliţia nu prea e de acord cu asta.
Iar dacă Roseanna Remmick se ocupă personal de cazul ăsta,
ar trebui să-ţi dea de gândit.
Suntem gata de proces, să-i dăm drumul.
Oamenii mă plac pe mine, te plac pe tine,
dar nu o plac pe ea, aşa că hai să terminăm cu asta.
- Te-am văzut! - Bine.
Să ne purtăm cât putem de frumos cu Remmick la întâlnirea asta.
Aşa cum ai spus, publicul e de partea ta.
Să sperăm că raţiunea ei va trece peste dorinţa de răzbunare
şi va înţelege că nu va putea câştiga cazul ăsta.
Uite-o şi pe doamna Numai Lapte şi Miere.
E o mare diferenţă între a acuza un infractor şi a fi unul.
Dl Peyton a încălcat această linie
şi, sincer, sunt surprinsă că a făcut-o.
Cât despre faptul că Harry Korn îl reprezintă...
A reprezentat toţi criminalii din Cincinnati, de ce nu şi un răpitor?
Şi uite că a început.
Harry's Law 2x06 - The Rematch
Traducerea şi adaptarea: haihui Nifty Subtitles Team (c) www. niftyteam. ro
Mulţumiri www. addic7ed. com
- Gloria? - Bună, Tommy.
- Ce mai faci, dragă? - Supravieţuiesc.
Mă bucur să te văd. Tu ce mai faci, Abe?
Îţi aminteşti de mine? Tommy J?
Nu prea e bine în ultima vreme.
- I s-a înrăutăţit starea? - Mă tem că da.
Cassie, salută-i pe Gloria şi Abe Gold.
Mă bucur să vă cunosc. Cassie Reynolds.
Doi dintre cei mai de treabă oameni din lume.
Primii mei clienţi.
Şi, începând de luna trecută, clienţii mei cei mai în vârstă.
- Stu Veric a murit. Mazel tov. - Bine.
- Ce vă aduce aici? - Putem vorbi în particular?
Sigur.
Aşa mă chinuiesc acum.
Tăceri prelungite, urmate de izbucniri neaşteptate.
Ce spune doctorul?
I se acutizează Alzheimer-ul.
Trebuie să-l internez într-un sanatoriu.
Bună, Tommy.
- Abe? - Tommy!
- Încă mai eşti avocat? - Da, Abe, sunt. Ce mai faci?
Are momente de luciditate. Cel mai mult e...
Cum pot să vă ajut?
Mi-e ruşine să spun asta, dar vreau să divorţez.
Ce?
E singurul mod în care pot să-l internez,
fără să ne vindem casa.
Dacă divorţăm şi iau eu toate bunurile,
asigurările medicale vor fi obligate să-l considere cu venit minim
şi să-i plătească internarea.
Gloria, asta e... fraudă.
Ştiu.
De asta am venit la tine. Fără supărare.
Soţia mea...
Noaptea trecută, la o oră târzie, am găsit-o în faţa uşii de la intrare,
îmbrăcată în lenjerie sexy.
Problema e că se întorcea acasă.
E ca o reuniune, Harry şi Pucky.
Îmi pare rău că nu am nişte ceai şi biscuiţi.
De curiozitate, cum ai scăpat de excluderea din barou?
Te rog, Harry, până şi tu ai reuşit să scapi de excluderea din barou.
Cu influenţa mea, a fost floare la ureche să scap.
În plus, pot să pariez că te culcaseşi cu unul, doi dintre ei.
Ce isteţ te simţi tu, Pucky, să vii aici cu artileria grea.
Te simţi isteţ, Pucky? Ţi-a zis că aşa îi spuneam?
De câte ori îi dădeam un caz,
deschideam uşa şi-l chemam ca pe un căţeluş.
Iar el venea fuguţa ca un lingău chel ce este.
Era aşa de dulce.
Continuă să vorbeşti, Roseanna, continuă.
Asta şi am de gând, Pucky.
De fapt, răpitorii mă fac să vorbesc mult.
- Roseanna. - Da, Harry?
O să presupun, de dragul discuţiei,
că eşti o persoană raţională. Scuză-mă dacă mă înşel.
Eşti conştientă că nu a participat cu adevărat la răpire.
A ajutat şi a favorizat răpirea.
Din ce ştiu eu, a fost complice, poate pentru a lua o parte din recompensă.
Pucky are probleme cu banii, ştiai?
Ar trebui să-ţi încasezi onorariul înainte.
- Ştii care e problema ta? - Josh.
Ia spune-mi care e problema mea, Pucky.
Să vedem cine are probleme mai mari.
Nu putem să ne purtăm ca nişte adulţi?
Nu, eu nu fac aşa ceva.
Roseanna, tu chiar ai nevoie de ajutor medical.
Da, poate că-mi recomanzi pe cineva, Harry,
dar deocamdată sunt cam ocupată.
Mă concentrez să-l bag în puşcărie pe infractorul ăsta.
Dar partea bună a lucrurilor
este că noi două avem ocazia să ne duelăm din nou.
Harry versus Ro, partea a doua.
E ca o continuare. Îmi plac continuările.
Copacul împotriva Trolului: Revanşa.
Am avut norocul să câştig o mică avere.
Nu m-am gândit că pot ajunge o ţintă.
Spuneţi-ne ce s-a întâmplat, dle Faulkner.
Nu cu mult timp în urmă, ne-am trezit în miezul nopţii.
- Alarma era pornită. - Câinii lătrau.
Ne-am dus să vedem ce fac copiii.
Caitlyn, fiica noastră cea mică, dispăruse.
- Nu am găsit-o nicăieri. - Atunci am primit telefonul.
Ne-a spus că o are pe Caitlyn şi să nu ne ducem la poliţie.
Ne-a spus că dacă o facem, o omoară.
Auzisem că sunt nişte companii private, specializate în rezolvarea răpirilor.
Avocatul nostru a zis că ia legătura cu o astfel de companie,
dar, a doua zi, a apărut la uşa noastră un detectiv privat.
A spus că a fost angajat de avocatul ce-l reprezintă
pe răpitorul lui Caitlyn.
Şi ne-a fixat o întâlnire cu acest avocat,
care era... acuzatul.
- V-aţi întâlnit cu acest bărbat? - Da.
Ne-a spus de răscumpărarea de 2 milioane.
Două zile mai târziu, dl Peyton a venit la noi.
O avea pe Caitlyn.
- El personal a adus-o pe fiica dvs? - Da. O avea de aproape o zi.
- O zi? - Da.
Făcuse o înţelegere cu răpitorul, ca să-i lase timp să fugă din ţară.
Aţi spus presei numai cuvinte de laudă despre acuzat.
I-a salvat viaţa fiicei noastre.
V-aţi schimba opinia despre dl Peyton,
dacă aţi afla că a fost şi el implicat în răpire?
- Obiecţie. - Retrag întrebarea.
Să clarific.
Procuratura nu are nici un indiciu care să sugereze
că dl Peyton a fost implicat în vreun fel în răpirea fiicei dvs.
Doar că a acţionat ca un intermediar.
Obiecţie. E o denaturare...
Scuze, dar am început pledoariile de final?
Dnă Remmick, limitaţi-vă la întrebările adresate direct martorului.
Desigur, dle judecător.
Din punctul dvs de vedere,
dl Peyton a acţionat ca un intermediar.
- Am dreptate? - Da.
Mulţumesc.
Aveţi vreun motiv să vă îndoiţi că Josh Peyton a avut un rol decisiv
- în returnarea fiicei dvs? - Nici unul.
După cum am spus, i-a salvat viaţa lui Caitlyn.
Mulţumesc.
Cassie, ascultă.
Nu mai intru în detalii,
dar, ca să obţină bani de la asigurările medicale,
Gloria şi cu Abe trebuie să divorţeze.
E singurul mod în care îşi pot permite internarea lui Abe într-o clinică.
Trebuie să păstrăm aparenţa de legalitate.
Vor trebui reprezentaţi de avocaţi diferiţi.
Vrei să-l reprezinţi pe Abe? Sau pe Gloria, oricare dintre ei.
Vrei să te ajut la fraudarea asigurărilor?
- Da. - O infracţiune.
Dacă mă întrebi pe mine,
adevărata infracţiune e cum avem grijă de bătrânii noştri.
Tommy, chiar şi fără fraude de genul ăsta,
statul de abia-şi permite să plătească aceste asigurări.
- Oamenii fac asta tot timpul. - Asta nu înseamnă că e corect.
- Ce vrei să spui? - Vreau să spun...
Asigurările nu pot contesta un divorţ legal.
- Mulţi avocaţi susţin că... - Nu sunt unul din acei avocaţi.
Haide, Cassie, nu fi unul din acei avocaţi.
Şi ce faceţi dacă asigurările vă acuză de fraudă, v-aţi gândit la asta?
Unul dintre noi se poate recăsători.
Mi s-a spus că nu mai investighează dacă...
Avem nişte buni prieteni care sunt văduvi.
Probabil că unul dintre ei va fi dispus să se prefacă.
Te rog.
Lucrez la FBI de 19 ani, în special în cazurile de răpire.
Vă spun că e foarte periculos
ca un cetăţean obişnuit să se implice în răpiri.
Ca să fim corecţi, dl Peyton spune că s-a implicat în eliberarea victimei.
Nu e competent să stabilească asta.
Răpitorii sunt o categorie aparte de infractori,
o categorie foarte periculoasă.
A avut succes în cazul ăsta? Aşa pare.
A avut noroc cu carul? Cu siguranţă.
Asta nu înseamnă că nu a fost iresponsabil.
Dar din moment ce a ajutat la returnarea copilului,
nu ar trebui să fim mai indulgenţi cu dl Peyton?
Dacă vom fi mai indulgenţi cu el,
dăm un semnal oricărui om ce se visează erou
că poate să facă la fel.
Ca să nu mai spunem
că orice răpitor îşi va zice că e uşor să scape,
dacă apelează la un avocat.
Să nu uităm că un infractor foarte periculos
este liber şi mai bogat cu 2 milioane, din cauza eforturilor dlui Peyton.
Nu e adevărat că tot mai multe familii ale victimelor răpirilor
se adresează sectorului privat, pentru rezolvarea acestor probleme?
Nu recomand aşa ceva.
Evident. Dar sunt cel puţin zece firme private mari în SUA,
specializate în rezolvarea răpirilor.
Sunt folosite în general pentru răpirile peste hotare, pentru cartelul mexican...
Firme private ce se implică în rezolvarea răpirilor.
FBI-ul a cerut arestarea lor sau...?
Aceste firme au personal mult mai bine pregătit decât dl Peyton.
Deci le permiteţi să facă asta.
Dle agent special Neely,
ştiaţi că aceste firme au o rată de succes mult mai mare
decât poliţia sau FBI?
Aceste statistici nu sunt concludente.
Din nou, acest om nu era calificat să...
Păreţi, mai curând, constrâns să spuneţi asta.
V-a constrâns procuratura? Ştiu că ea se ocupă cu asta.
- Obiecţie! - Se admite.
Dnă Remmick, luaţi loc.
Aţi spus că statisticile sunt neconcludente.
E adevărat că nici măcar nu cunoaştem numărul exact al răpirilor într-un an,
pentru că multe nu sunt raportate?
- Nu asta e problema aici. - Nu e asta problema?
Unul din motivele pentru care nu se raportează
şi pentru care atâţia oameni solicită ajutorul sectorului privat
este pentru că poliţia nu prea se omoară cu cazurile astea.
Asta ar fi o problemă, nu?
Mai ales pentru acei părinţi.
În răpirile de genul acesta, 40% din copii sunt ucişi.
40 de procente!
Vă plac cifrele astea, dle agent Neely?
Indică exact cât de periculoase sunt aceste răpiri.
Dar el a adus copilul întreg acasă.
Caitlyn Faulkner e în viaţă astăzi datorită numai şi numai implicării lui.
Au mai existat cazuri când oameni obişnuiţi
au pus mâna pe arme şi au ajutat poliţia.
Asta nu înseamnă că încurajăm să ne întoarcem la Vestul Sălbatic.
V-aţi gândit vreo clipă că Josh Peyton
şi-a pus viaţa în pericol, ca să o salveze pe fetiţă?
I-aţi mulţumit, măcar, înainte să-l încătuşaţi?
Ziua în care vom acorda cetăţenilor dreptul să aplice legea,
şi mai ales împotriva criminalilor periculoşi...
Nu va fi o zi frumoasă, vă dau dreptate.
Dar cum rămâne cu tipii care salvează fetiţe de şase ani,
nu ar trebui să facem o excepţie şi să nu-i aruncăm în închisoare?
- Ce caută în biroul meu? - Ca să vorbeşti cu el. Ca să...
Nu mă bag în aşa ceva.
Sunt doar ceva formulare de completat, nimic mai mult.
- Cum să-ţi spun asta? - Parcă nu ai inimă.
Unii pot crede despre tine
că eşti rece şi înţepată, dar eu ştiu că nu e aşa.
Pot să văd cum eşti cu adevărat, Cassie.
Te văd goală.
Vorbeşte cu el. Te rog.
Dle Gold, mă numesc Cassie Reynolds.
Dle Gold, mă ascultaţi? Mă înţelegeţi?
Dle Gold, sunt Cassie, sunt avocată.
- Eşti foarte frumoasă. - Mulţumesc.
Soţia mea nu e frumoasă. E cam urâtă.
Nu cred că e adevărat.
Odată, credeam că facem sex anal,
dar s-a dovedit că-mi făcea sex oral.
Nu e în toate minţile.
Nu are nici măcar capacitatea de a-şi da acordul pentru divorţ,
- ce se să mai vorbim de... - Are momente de luciditate.
Trebuie să-l prindem într-un astfel de moment.
- Tommy... - Dacă nu reuşim,
te numim pe tine tutore.
Instanţele fac asta tot timpul.
Nu.
Cassie, ştiu că-ţi cer mult,
dar Abe are nevoie de ajutor medical şi noi nu ni-l permitem.
Înţeleg, dnă Gold, şi nu că nu aş fi alături de dvs.
Nu ştiam că mai poate să cânte.
A fost frumos, Abe.
Îmi amintesc când ai început, Tommy.
Ţi-am spus că o să ajungi departe,
pentru că ştiam că ai calităţile necesare.
Îţi aminteşti, Tommy?
Da, Abe. Îmi amintesc, de parcă ar fi fost ieri.
Văd că mi-ai cunoscut nepoata. Nu e frumoasă?
- Nu e frumoasă, Tommy? - Da, Abe, este.
Îţi cântam mult când erai mică.
Sunt pe moarte. Am Alzheimer.
Cum de ai acceptat să fii părtaşă la o fraudă?
- În primul rând, expui firma la... - Ştiu că e greşit, Harry.
Atunci de ce ai făcut-o?
Ce spune despre noi faptul că nu ne putem îngriji bătrânii?
Nu-i putem îngriji pentru că asigurările sunt falimentate de fraude.
Poate că aşa e, dar sunt doi bătrâni care nu merită să treacă prin acest chin.
- Eşti sigură despre asta? - Poftim?
O mulţime de bătrâni se descurcă de minune. Ştii care?
Cei care s-au pregătit, cei care au economisit.
Cei care nu şi-au tocat toţi banii, fără să se gândească la viitor.
Problema e că prea mulţi oameni cheltuie fără măsură
şi când rămân fără bani, încep să plângă
că guvernul nu are grijă de ei.
Nu accept asta.
Şi dacă vrei să dai vina pe guvern,
generaţia lor e de vină că i-a adus la putere pe nemernicii ăştia,
care au dat totul peste cap, inclusiv băncile,
care ne-au băgat în rahatul ăsta.
Aşa că nu, nu mi-e milă de bătrâni.
Cheltuim o treime din bugetul federal pe asigurări medicale şi sociale.
Bătrânii sunt piatra de moară a acestei ţări.
Iar cei bolnavi sunt cei mai răi.
Ce...?
Cassie...
- Tommy, avem două piedici aici. - Ce piedici?
În primul rând, nu vei păcăli asigurările cu asta.
Toate bunurile îi revin ei.
Doar aşa îi vor plăti integral spitalizarea,
dacă nu va mai avea venituri.
Am înţeles, dar trebuie să o faci cu cap.
Dezechilibrul între părţi e prea evident.
Ea primeşte casa. Ce ar putea primi Abe?
Cam asta e tot ce avem.
Putem să-i dăm maşina, dar nu poate să conducă.
Îşi poate păstra glumele lui.
Mai e o problemă.
Dacă Abe va fi conştient de fraudă,
există riscul să se dea de gol asigurărilor,
iar dacă nu va conştientiza asta, va crede că-l părăseşti cu adevărat.
Nu m-am gândit la asta. Îl va ucide asta.
E conştient măcar că va fi internat în această clinică?
Am vorbit cu el despre asta, dar nu ştiu cât a înţeles.
Trebuie să-i spui.
Era unul din clienţii minori.
Se pare că s-a speriat.
- Cum adică ai răpit pe cineva? - Asta rămâne între noi.
Aşa mi-ai spus, că e confidenţial.
- Willie, cum adică ai răpit pe cineva? - O fetiţă.
Ai răpit un copil?
Mi-a spus că a intrat în casă şi a răpit o fetiţă.
Ştia şi cum o cheamă: Caitlyn Faulkner.
Aşa că a venit la mine, sa vadă dacă e vreo cale să îndrepte totul.
- Să îndrepte? - Dar nu vreau să mă predau.
Cu cazierul meu, dacă sunt condamnat pentru răpire,
nu pot să mă predau. Asta e parte a înţelegerii.
Ascultă-mă:
în primul rând, nu sunt obligat să respect confidenţialitatea aici.
Dacă am cunoştinţă de existenţa unei infracţiuni,
mai ales una ce pune în pericol viaţa unui om,
am obligaţia să mă duc la poliţie şi asta o să fac.
Iar el mi-a spus: "Nu ştii unde e fetiţa."
"Doar eu ştiu unde este şi dacă până acum nu m-ai crezut,
crede-mă când îţi spun că, dacă te duci la poliţie, o omor."
Omul era cu nervii la pământ şi l-am crezut capabil să o omoare.
L-am crezut.
- Ce s-a întâmplat în continuare? - Am încheiat înţelegerea.
Urma să mă duc la părinţi, să iau banii,
el îmi aducea fetiţa, iar eu îi dădeam banii.
Ai negociat cu un răpitor.
Am simţit că era singurul mod în care puteam să salvez fetiţa.
Chiar aşa am simţit.
Şi totul s-a derulat conform înţelegerii.
Da, mi-a dat-o pe Caitlyn, i-am dat banii,
după care am returnat fetiţa părinţilor.
Ai mai ţinut-o pe Caitlyn încă o zi, după care ai returnat-o.
Mi-a spus că are amici care îi vor face rău fetiţei sau mie,
dacă nu îi dau o zi.
- Şi l-ai crezut? - Sincer, nu.
M-am gândit că blufează, dar nu am vrut să risc nimic.
Şi l-ai ajutat să scape.
Un om pe care l-ai descris ca instabil şi capabil de violenţă,
iar tu l-ai ajutat să scape.
Cum am spus, nu am vrut să risc nimic.
Deci tu aveai dreptul să decizi ce e riscant, nu poliţia.
Bine, nu mai e nici un risc acum.
- Cum îl cheamă? - Nu pot să vă spun.
Vezi vreun risc?
E confidenţialitatea dintre avocat şi client.
Odată ce pericolul a fost îndepărtat, nu am dreptul să-i divulg secretele.
Atunci, totul a mers şnur pentru el.
Dacă clientul tău va răpi un alt copil, dacă mai vrea încă două milioane,
eşti gata să faci din nou pe intermediarul?
- Nu e atât de simplu. - Ba chiar atât de simplu este.
A fost şi mai simplu pentru răpitor.
Te-a pus pe tine să contactezi părinţii,
te-a pus pe tine să obţii banii,
te-a pus pe tine să ţii copilul, ca el să aibă timp să fugă.
Dacă m-aş ocupa de răpiri de copii, pe tine te-aş angaja ca avocat.
Dle Peyton...
- Ai fost procuror, corect? - Da.
Ai avut vreodată ocazia, ca procuror, să negociezi cu un răpitor?
Da.
- Şi ai negociat? - Nu.
De fapt, ai avut un caz acum şapte ani, când un băieţel a fost răpit,
iar tu ai declarat, ca procuror,
şi citez:
"Oricât mi-aş dori să fac orice pentru a salva acest copil,
o negociere cu răpitorii ar însemna să-i încurajăm.
Vom sfârşi prin a pune mai multe vieţi în pericol."
- Aşa aţi spus, nu-i aşa, dle Peyton? - Da.
Dar acum, ca avocat, la naiba cu asta.
Să nu îndrăzneşti să bagatelizezi asta.
Dar nu fac asta.
De când a crescut gradul de sărăcie în această ţară,
a crescut şi numărul răpirilor.
Îngrijorarea cea mai mare e că e dificil să stopezi acest fenomen.
Tu ai arătat cât de uşor le e să scape.
Foarte uşor, cu adevărat.
Tot ce trebuie să faci e să-ţi angajezi un intermediar.
Ca tine.
Băiatul care a fost răpit acum şapte ani,
când ai refuzat să negociezi cu răpitorii,
ce s-a întâmplat cu el?
Ce s-a întâmplat cu el, dle Peyton?
A fost ucis.
A venit în camera mea şi m-a prins în braţe.
Mi-a pus o mână peste gură.
Avea un cuţit şi mi-a spus că, dacă scot o vorbă, mă omoară.
Ce s-a întâmplat pe urmă?
Mi-a pus ceva pe cap, ca sa nu văd, şi m-a legat la gură.
M-a aruncat în maşina lui şi m-a dus undeva.
Ştii unde te-a dus?
Nu, am fost tot timpul legată la ochi.
A doua zi sau după două zile, nu sunt sigură,
m-a dus la dl Peyton.
Mulţumesc, scumpo.
- Te-a răpit un om foarte rău. - Da, doamnă.
- Cred că ţi-a fost tare frică. - Mi-a fost.
După ce te-a dus la dl Peyton, ce s-a întâmplat?
Am stat la el la birou, iar seara mi-a sunat părinţii.
Nu te-ai mirat de ce trebuie să stai la el, la birou, aşa de mult?
Ba da. L-am întrebat de ce nu cheamă poliţia,
că o să scape.
Şi ce a spus dl Peyton?
A spus că a încheiat o înţelegere.
Cred că e înfricoşător să ştii că omul care te-a răpit e încă liber.
Da.
Mulţumesc.
Dar unde să mă duc?
E un sanatoriu cu internare permanentă
pentru bolnavii de Alzheimer, mai ales.
Am un penis.
De când am făcut sex cu soţia mea,
l-am numit "creatura din laguna neagră".
Tu cine eşti?
Ce faci?
Se ştie că muzica stimulează hipotalamusul.
E folosită pentru demenţă. Tot mai mulţi medici folosesc asta
şi se pare că dă rezultate.
Vrei să cânţi cântecul nostru, Abe?
Abe?
- Trebuie să fie un cântec aşa groaznic? - Fac şi eu tot ce pot, bine?
Se ştie că afectează sistemul limbic.
Am înţeles asta, mă întrebam doar
de ce a trebuit să fie un cântec îngrozitor?
Te rog, nu mă goni.
- Doi ani. Pomană. - Asta e marea ta ofertă, puşcăria?
- Josh Peyton e eroul zilei în Ohio. - Aşa a fost şi Lebron James.
Lucrurile se pot schimba.
Lebron James nu salvase o fată de şase ani.
Cred că ţi-ai pierdut puţin mintea,
orbită de dorinţa de răzbunare împotriva mea.
Ai un zâmbet fermecător, apropo.
Harry, scumpo, eu nu pierd.
Ai obţinut tu anularea acelui proces,
dar când se ajunge la verdict, de obicei ies din sală
cu acel zâmbet fermecător pe care îl apreciezi atât.
Aş fi câştigat şi procesul cu micuţul tău hăcuitor de soţii.
O să-l câştig şi pe ăsta.
S-ar putea să mă înşel, Roseanna,
dar cred că nu-ţi mai ajunge oxigen la creier,
din cauză că te strâng chiloţii prea tare.
Nu ai putut să mă învingi nici data trecută,
când aveai un caz decent.
Ştii ce e amuzant? Că tu chiar mă dispreţuieşti.
Anul trecut ai apărat criminali, traficanţi de droguri,
un tip ce şi-a împuşcat prietenul în cap,
altul ce i-a zdrobit capul soţiei sale.
Se pare că îi atragi pe ăştia care atacă la cap, ai observat?
Tot felul de oameni vrednici de dispreţ,
dar, cu toate astea, tu îţi reverşi tot dispreţul asupra mea.
Nu e ciudat cum funcţionează mintea umană, Harry?
De asta preferi tu să nu-ţi foloseşti mintea?
În locul tău, aş prezenta oferta clientului.
Dacă nu faci asta, poţi fi acuzată de malpraxis.
- Am terminat aici? - Da, am terminat.
M-am gândit toată noaptea la asta.
Efectiv nu am putut să dorm.
Gloria... Tu şi cu Abe...
Toată chestia asta se reduce la bani, iar voi nu-i aveţi, dar eu îi am.
O să plătesc eu.
Nu doar pentru azil, dacă va fi nevoie de asta.
O să vă asigur îngrijire permanentă la domiciliu,
pentru ca voi doi să rămâneţi împreună, aşa cum e normal.
Nu te las să faci asta.
Gloria, e bătut în cuie. Vreau să fac asta.
Nu, serios. Nu pot să te las să faci asta.
- Prefer să divorţez. - Gloria, e ridicol.
Doi oameni căsătoriţi de 60 de ani,
să fie nevoiţi să divorţeze, ca să beneficieze de îngrijiri medicale.
E o oroare.
Tommy... vreau să divorţez.
Gloria, e ceva ce nu ne spui?
Gloria?
Văduvii despre care v-am spus că ar fi dispuşi să se prefacă?
De fapt, e doar unul singur. Şi nu se preface deloc.
Vreau să mă căsătoresc cu el.
- De ce? - De ce?
60 de ani a trebuit să îndur glumele astea.
Acasă, la petreceri, tot timpul glume pe seama mea.
Numai asta auzeam.
Cât mai trebuie să mai aud
că organelor mele genitale li se spune "laguna neagră"?
Nu mai suport, nici o lună, nici o săptămână, nici o zi.
Vreau să scap de el.
Deci pe el voiai să-l păcăleşti.
Şi pe noi. Voiai să rămâi cu toate bunurile.
Chiar are nevoie de internare în azil.
Doar aşa ne-am putea permite, partea asta e adevărată.
S-ar putea ca el să nu-şi dea seama niciodată.
Ştiu că a fost bine intenţionat.
În locul lui, probabil că aş fi fost tentată să fac la fel.
Dar nu aş fi făcut-o, dintr-un simplu motiv:
odată ce ai intrat în jocul răpitorilor,
le-ai arătat că le permiţi să facă ceea ce fac.
Răpitorii şi pedofilii vor ajunge să ştie cât de simplu este:
iei un copil, îţi faci de cap cu el, iei 2 milioane,
apoi îl dai avocatului tău,
care-i va stoarce de bani pe părinţii speriaţi.
Oare asta ne dorim?
Şi mai mulţi copii vor fi răpiţi.
Poate fiica dvs, poate nepotul dvs.
Cât despre starea de necesitate,
aceasta apare doar dacă acuzatul nu ar fi avut o altă opţiune.
Dar aici avea.
Putea să se ducă la poliţie.
Sau, cel puţin, putea să anunţe poliţia să-l ridice pe răpitor,
după ce Caitlyn fusese returnată.
Dar el nu a făcut asta.
A ales să o reţină pe fetiţă şi să-i lase timp clientului său să scape.
Asta îl face pe dl Peyton un complice.
Iar susţinerile despre confidenţialitatea dintre avocat şi client
sau obligaţia lui de a respecta înţelegerea,
sunt pur şi simplu ridicole.
Dacă un avocat află că clientul lui este implicat într-o infracţiune în curs,
cum a fost răpirea, în cazul nostru,
are obligaţia să raporteze asta.
Dl Peyton ştia asta.
A declarat-o chiar el.
A fost procuror, cunoaşte legea foarte bine.
Dar a ales să o ignore.
Acum, să vorbim despre obligaţiile voastre.
Aţi jurat că veţi respecta şi aplica legea,
indiferent de ceea ce simţiţi.
Şi ca să nu vă lăsaţi influenţaţi de compasiunea pe care o simţiţi acum,
vă rog să vă extindeţi compasiunea
asupra familiei următoarei victime a clientului dlui Peyton.
Pentru că probabil va răpi din nou.
A obţinut atât de uşor banii, aşa că de ce să nu o mai facă o dată?
Există un motiv pentru care avem legi.
Există un motiv pentru care cerem cetăţenilor să respecte legile.
El nu le-a respectat.
Bănuiesc că ştiţi care e argumentul meu:
a salvat viaţa unei fetiţe.
Să vă spun ceva.
În loc să ne imaginăm tot felul de scenarii,
cu posibile viitoare răpiri
şi cu toţi aceşti răpitori încurajaţi acum să o facă,
ce-ar fi să ne limităm strict la acest caz?
Puneţi-vă în locul dlui Peyton.
De fapt, nu e corect să vă cer asta, nu?
Sunt avocatul apărării,
normal că mi-aş dori să vă puneţi în locul lui.
Dar puneţi-vă în locul lor.
V-a fost răpit copilul.
Există un risc de 40% ca victima să fie ucisă în acest tip de răpiri.
74% din victime sunt ucise în primele trei ore de la răpire.
Poliţia şi FBI au o rată de succes sporadică,
ca să nu spun şi mai rău.
Dar există un avocat care vă poate aduce copilul acasă.
Cum v-aţi dori să acţioneze acest avocat?
Să respecte legea şi să anunţe poliţia,
riscând viaţa copilului dvs?
Sau v-aţi dori ca acest avocat să facă tot ce poate,
pentru a vă salva copilul?
M-am răzgândit. Vă cer să vă puneţi
în locul lui Josh Peyton măcar pentru o secundă.
Ca să fiu sinceră, şi mie mi-a fost greu să fac asta.
Până la urmă, a fost procuror.
L-am avut adversar în multe cazuri.
Pe lângă el, până şi Stalin părea mai bun la suflet.
Făcea totul numai ca la carte.
De fapt, la fel a făcut şi în acel caz de acum şapte ani.
A refuzat să negocieze cu răpitorii, iar băiatul a fost ucis.
Nu sunt sigură, dar...
Părerea mea e că mare parte din viaţa lui Josh Peyton s-a sfârşit atunci.
Ştiu sigur că aşa s-a întâmplat cu căsnicia lui.
S-a îndepărtat de copiii lui.
Nu mai avea nici un prieten cu care să vorbească.
Cu excepţia mea, bănuiesc.
A devenit un procuror ineficient,
care pierdea cazurile din cauza excesului de zel.
Era la pământ.
Apoi, anul trecut şi-a pierdut slujba,
după ce a suferit o cădere nervoasă în faţa judecătorului.
Pariez că toate acestea s-au întâmplat
din cauza hotărârii luate de el, în urmă cu şapte ani,
hotărâre ce a dus...
...la moartea violentă a unui băieţel.
O hotărâre...
ce l-a bântuit în permanenţă.
Şapte ani mai târziu, s-a lovit de acest caz.
Dna Remmick spune că avea de ales.
Aşa credeţi?
Ştiu cât de mult te-am dezamăgit.
Tommy, am petrecut 60 de ani iubindu-l pe acest bărbat.
În toţi aceşti ani, i-am fost menajeră,
apoi infirmieră,
dar, cel mai mult, am fost bătaia lui de joc.
Nu am ştiut cum e viaţa, Tommy, în afara acestei...
Acum, am o şansă, indiferent cât de scurtă,
alături de o persoană pe care o iubesc foarte mult.
E atât de greşit din partea mea
că vreau să gust şi eu puţin din viaţă, înainte de a muri?
- A luat-o personal. - Şi tu pari puţin supărată.
- Acum ce faceţi? - E un caz obişnuit de divorţ.
Îl voi reprezenta, probabil, în continuare pe Abe.
Nu o învinovăţesc. Chiar nu o fac.
Probabil, toată viaţa ei a fost o soţie cuminte, reprimată, nesatisfăcută.
Uneori, plăteşti un preţ prea mare pentru fidelitate.
Am cunoscut atâtea femei măritate
care tânjeau după câteva minute de pasiune nebună,
în care să dea frâu liber dorinţelor carnale cele mai...
- Cucu, cucu. - Poftim?
Ia uită-te la asta.
- Ce caută aici? - E masa ei.
Vine des aici.
Azi a venit mai devreme.
De obicei, vine după 11, după ce pleacă de la birou.
Vine singură?
Trei, patru seri pe săptămână.
Îşi ia un coctail, apoi pleacă acasă.
Aşa am ajuns să-i cunosc punctul slab.
Odată, şi-a luat două coctailuri şi...
Nu contează.
- Unde te duci? - Mă duc să văd ce face.
- Îmi pare rău. - Eu n-aş face asta.
Te ascultă aşa tot timpul?
- O ieşire între fete în oraş? - Ce faci, mă urmăreşti, Harry?
Aş putea să te acuz de acelaşi lucru.
Ia un loc, te rog?
Ai acceptat cazul ăsta, doar pentru că era cazul meu?
Îţi dai prea multă importanţă.
Atunci care a fost motivul, Roseanna? Nu-mi pot da seama.
Eşti într-un post electiv, ai nevoie să fii populară.
În cazul ăsta, opinia publică a fost clar împotriva ta.
Nu cred nici că ai ceva împotriva lui Puck.
Ştiu că-ţi plăcea de el,
iar tu ştii că nu e un infractor care să merite închisoarea.
E un motiv personal sau...
Am o căsnicie foarte fericită, Harry.
Soţul meu şi cu mine avem tot ce ne-am dori.
Doar că nu suntem fericiţi. Am minţit că suntem.
Mă urăşte.
La fel şi copiii mei, în cea mai mare parte.
Probabil, din cauza faptului că sunt tot timpul la muncă.
Ca şi Puck.
Noi, procurorii, nu avem clienţi.
Sau familii iubitoare.
Noi avem o datorie.
Lege şi ordine.
Nu vorbesc despre serialul TV, deşi mă uit la el.
Nu, mă refer la menirea noastră.
Iar când unul din foştii tăi locotenenţi declară,
prin faptele lui, că această menire e...
Da, am luat acest caz foarte personal.
Ştii ce e ironic?
Singura lui şansă de a trece peste uciderea acelui băieţel
este să rămână fidel menirii lui.
Legea şi ordinea.
Oricât crede el că îşi doreşte să fie achitat în acest caz,
o achitare îl va distruge.
Poftim?
Haide, Harry, că doar nu eşti bătută-n cap,
oricât de mult îţi place să joci rolul ăsta.
Dacă se va putea împăca cu decizia luată acum, în acest caz...
cum va putea trăi cu decizia luată înainte?
Are nevoie ca juriul să-i confirme
că a luat decizia corectă în primul caz.
Îl cunosc pe Puck.
Are nevoie de asta, la fel de mult ca mine.
S-a făcut târziu. Ar trebui să plec acasă.
Soţiorul meu va fi îngrijorat.
La prima noastră întâlnire, i-am cerut soţie mele să o pup pe obraz.
Ea s-a întors cu fundul.
Abe, poţi să încetezi puţin cu glumele?
Uneori, asta e tot ce-mi amintesc.
Ştiu.
Ascultă, Abe...
Gloria vrea să divorţeze.
Spune-i că eu iau casa, ea îşi poate păstra oglinzile,
ca să vadă la ce a trebuit să mă uit eu toţi anii ăştia.
Abe, chiar vrea să divorţeze de tine.
Păi...
Ce? Ce ai spus? Ce?
Vrea să ducă o altă viaţă acum.
- De ce? - Ea...
Uneori, căsniciile îşi urmează cursul.
Am spus mereu să aşteptăm, până mor copiii.
Ce o să mă fac fără ea?
Ce o să mă fac?
Abe?
Bună, amice.
Ai o grămadă de prieteni care te iubesc.
Şi Gloria te iubeşte în continuare.
O să avem noi grijă de tine.
Am fost fericiţi atâta timp. Apoi ne-am cunoscut.
Când fac dragoste cu ea,
îmi place să mă gândesc la ceva plăcut.
Cum ar fi că nu fac dragoste cu ea.
Am tot timpul coşmarul ăsta despre funeraliile soţiei:
că nu o să se mai întâmple odată.
Uită-te la mine.
Vei descoperi că diferenţa cea mai mare
între a fi procuror şi asta,
este că aici dai, uneori, peste clienţi ce-ţi sfâşie inima.
E partea cea mai grea a meseriei noastre.
Dar este şi cea mai nobilă.
Tot ce pot să-ţi spun e că aceste cazuri,
cu oameni care-ţi ating sufletul cu adevărat,
păstrează-le aproape de tine.
Nu le ignora, dând de o parte durerea.
Păstrează-le lângă sufletul tău.
Vei fi un avocat mai bun astfel.
Harry, avem un verdict.
Acuzatul să se ridice.
Dle preşedinte,
- juraţii au ajuns la un verdict? - Da, dle judecător.
Şi care e acesta?
În cazul statul Ohio vs. Joshua Peyton,
la prima acuzaţie, participare la răpire sau reţinere abuzivă,
considerăm că acuzatul, Joshua Peyton, e nevinovat.
La a doua acuzaţie,
complicitate la răpire sau reţinere abuzivă,
considerăm că acuzatul, Joshua Peyton, e nevinovat.
Doamnelor şi domnilor juraţi,
statul Ohio vă mulţumeşte pentru serviciile dvs.
Sunteţi liberi.
Fă-mi o favoare şi nu mai încerca să faci asta niciodată.
Nu-ţi face griji. Mulţumesc, Harry.
Te simţi bine, Puck?
Da, totul e bine.
Haideţi, să plecăm de aici, până nu se agită lucrurile.
Vin şi eu după voi.
Voi da o declaraţie mai târziu.
Pentru moment, tot ce pot să spun e că mulţumesc juriului.
Cum am mai spus, nu a fost o decizie pe care am luat-o cu uşurinţă.
Am crezut întotdeauna în lege şi ordine
şi voi continua să o fac.
Altfel, am avea anarhie. Sunt recunoscător juriului.