Anterior în "Revenge"...
Când eram copil, tatălui meu i s-a înscenat o crimă pe care nu a comis-o.
- Tati. - Amanda.
Amanda Clarke nu mai există.
Înainte de a muri, a lăsat un indiciu pentru răzbunare,
care m-a condus la cei care ne-au distrus vieţile.
- Lydia Davis este pe urmelele tale. - Trebuie să punem mâna pe acea fotografie.
Nici nu ştii cât i-a trebuit să se decidă să vină acolo pentru tine.
- L-ai lăsat să creadă că are o şansă. - Conrad.
Amanda Clarke.
Un tip pe nume Frank a descoperit că ne-am schimbat numele.
- Unde este? - Nu-ţi face griji. M-am ocupat de el.
Există o vorbă din bătrâni cum că, cei care nu-şi pot aminti trecutul
sunt condamnaţi să-l repete.
Dar cei dintre noi care refuză să uite trecutul sunt condamnaţi să-l retrăiască.
- Eşti supărată pe mine, nu-i aşa? - Am mult mai multe sentimente acum.
Tipul era pe urmele tale. Doar te-am protejat.
Nu trebuia să-l omori. Există şi alte moduri de a face faţă situaţiei.
Mă aşteptam la puţin mai multă recunoştinţă.
- Te-ai săturat?! - Nu eşti nici măcar pe aproape!
Lupţi murdar. Tatăl tău te-a învăţat asta
sau a fost prea ocupat să arunce în aer avioane?
Îmi cer scuze.
Ştiu că ai vrut să ai grijă de mine. Este mult de analizat la 4:30 dimineaţa.
Mulţumesc.
Ed, deschide. Trebuie să vorbesc cu Nolan.
Dl Ross doarme.
- Nu face asta. Cum ar putea s-o facă? - Vrei să stau prin jur, şefule?
Nu. Ea livrează doza sa zilnică de iad proaspăt
mai devreme decât de obicei. Mulţumesc, Ed.
Să nu mai trăncănim degeaba, Em. Varsă tot.
Vreau să stai cu ochii pe cineva.
Sunt puţin cam bătrân pentru a fi un baby-sitter, nu?
- Eşti amuzant. Drăguţă casă. - Mulţumesc.
- Dra manierată are şi un nume? - Cu cât ştii mai puţin, cu atât mai bine.
Să nu o pierzi din vedere. M-ai înţeles? Mă întorc cât de repede pot.
Vei fi în siguranţă aici, bine?
Cu durerile de cap stau mai bine, dar vederea îmi este încă neclară.
Tot nu-ţi aminteşti nimic din ceea ce s-a întâmplat?
Bucăţi întregi din timp parcă ar fi dispărut.
Hai să lăsăm corpul să se vindece. Din experienţa mea, amintirile vor veni şi ele.
Nu ştiu de ce eşti aici. Nu ştiu nici de ce sunt eu aici.
- Ce dracu am păţit? - Ai avut parte de o cădere urâtă, aşa că...
Doamna Davis trebuie să se odihnească acum. Voi doi ar trebui să mă urmaţi.
Nu-şi aminteşte de cădere?
Doamna Davis a suferit o leziune a creierului foarte gravă.
E posibil ca amintirile asociate tentativei de suicid să fie pur şi simplu suprimate.
Deci, este încă o posibilitate de a-şi reveni complet?
Sau parţial sau deloc.
Acum, are nevoie de timp pentru a se vindeca şi de suport emoţional,
un mediu familiar, cum ar fi prietenii, ca voi doi. Şi, datorită îngrijirii adecvate,
nu sunt motive să nu ne aşteptăm la o recuperare completă, mental şi fizic.
Scuzaţi-mă.
Este un lucru bun că am fost aici când s-a trezit.
Este un miracol.
Trebuie să ne potrivim poveştile referitoare la atacul lui Frank asupra ei,
dacă îi va reveni memoria.
Am uitat complet să pregătesc o minciună pentru venirea aici de noaptea trecută.
- Dar am pregătit micul dejun. - Te sun.
- Neaţa. - Scuze! Trebuie să plec. Pa.
Ne mai vedem.
Omule... trebuie să fii un bucătar groaznic.
Eşti foarte amuzant. Da.
Deci...
- Nu este treaba mea, dar... - Da, am dormit împreună.
Şi prin asta, mă refer la dormit, împreună. Şi chiar că ai dreptate. Nu este treaba ta.
Într-un fel, chiar este.
Nu ştiu cum ar fi procedat tata pentru că ai adus o fată,
- dar din moment ce sunt tutore acum... - Tata era mai catolic decât Papa.
Şi-ar fi pierdut cumpătul, iar tu ştii asta.
Uite, chestia asta cu mine şi Charlotte se îndreaptă în direcţia cea bună.
- Ai încredere în mine. - Am. Am vrut doar să spun...
- să fii atent. - Sper că nu vorbim despre prezervative!
Ai 17 ani, la fel şi ea, dar această fată vine de pe o altă planetă, omule.
Dacă sunteţi prinşi, sau mai rău, dacă rămâne însărcinată,
nu se ştie cum se va comporta familia ei la aflarea unei astfel de veşti.
- Crezi că nu ştiu asta? - Am vrut doar să mă asigur.
În afară de acest lucru, poţi să-ţi trăieşti viaţa cum pofteşti.
Iată-l. Cineva nu a venit pe acasă noaptrea trecută, din nou.
Da, m-am culcat la Emily. Unde te duci?
Tatăl tău a sunat şi a spus că are nevoie de ajutor pentru a-şi muta biroul de acasă
la apartamentul de la Southfork Inn.
Deci, mama chiar l-a dat afară. Cum părea a fi?
Cam capricios. Dar nu-ţi face griji. Am avut grijă de el.
Emily.
Tyler.
Nu v-aţi săturat de asta, nu-i aşa? Ei bine, am o zi importantă în faţă. Adio, copii.
Covrigi cu cremă de brânză şi somon maturat.
Credeam că vei fi acasă atunci când m-am întors de la piaţa de peşte dimineaţă.
Acolo ai fost? Am crezut că te-am speriat cu discuţia despre dragoste.
Ţi-am spus că nu mă sperii uşor. Şi nu uita, am spus-o prima.
Nu o voi face. Am ascuns această pepită pentru a fi în siguranţă.
- Eşti în tura de dimineaţă la Stowaway? - Ultima tură. E timpul să vorbesc cu Jack.
Nu despre tine, dar cu tot ce se întâmplă, nu vreau să le mai adaug încă o problemă.
Adevărul este că, am acceptat această slujbă pentru a-i enerva.
- Atunci, misiunea este îndeplinită. - Da.
Dar acum, tatăl meu este singur şi începe să-mi pară rău pentru el.
Te gândeşti să accepţi să faci practica la el?
M-am gândit că, cele câteva săptămâni nu o să mă omoare.
- Este o idee proastă? - Nu, deloc. Cred că te vei descurca bine.
Nu m-aţi văzut aici. Aceasta este imaginea unei umiliri.
- Drumul ruşinii. - Mai mult un nenorocit de târât pe coate.
- Presupun că tu şi cu Tyler v-aţi împăcat. - Şi încă cum.
- Mama ta nu trebuie să mă vadă aşa. - Menajera a spus că a plecat în oraş.
- Coasta trebuie să fie liberă. - Trebuie să plec şi eu.
Bine.
Sunt mândră de tine.
Ashley?
Este evident că nu era liber. Îi voi nenoroci iubitul.
- Poate că nu va observa. - Da, iar maimuţa poate să zboare...
- Ashley? Alo? - Vin, doamnă Grayson.
Hai să o ducem în dormitorul de la parter, chiar acolo, şi asiguraţi-vă
- că tot ce-i necesar este la îndemână. - Da, doamnă.
- Ce se întâmplă? - Aici erai.
Dna Davis se va recupera aici, dar pe o perioadă nedefinită.
Aşa că, va trebui să te duci în oraş
şi să aranjezi expedierea lucrurilor ei aici, de la apartament.
Neaţa, mamă, Lydia. Nu vă deranjez.
Se pare că nu eşti singura care etalează rochia de aseară.
Te rog să împachetezi garderoba Lydiei, bijuteriile,
şi cel mai important, orice fotografii
sau obiecte personale care ar putea declanşa amintirile sale.
Desigur.
Lydia, nu am ştiut că ai făcut un progres atât de remarcabil.
Îmi pare bine să te revăd.
Faţa ta mi se pare cunoscută, dar...
- nu pot spune exact cine eşti. - Lydia, nu-ţi aminteşti de Emily?
- Ea a cumpărat casa ta de pe plajă. - Casa mi-o amintesc, dar...
Nu ştiu cine eşti.
- Îmi pare rău. - Nu-i nici o problemă. Serios.
Marvasmar are plăcerea de a vă prezenta:
Revenge Sezonul 01, ep 08-"Treachery"
Comentarii pe www.tvblog.ro
Sunt Victoria Grayson şi confirm
fizioterapia Lydiei Davis din această după-amiază.
Lăsaţi numele la poartă, iar ei vor rezolva totul.
Scuză-mă.
Ne laşi puţin singuri, Tyler?
Desigur. Voi fi în birou. Neaţa, dnă Grayson.
Neaţa.
Ce parte din "ieşi" nu ai înţeles-o?
Lucrurile s-au schimbat când ai mutat-o pe Lydia în casa noastră de vară.
Ce crezi că faci?
Mai devreme sau mai târziu, Lydia îşi va recăpăta memoria,
şi mă asigur că e mai devreme. Aşa voi face ce-i necesar pentru a-i controla reacţiile.
Nu te pot lăsa să o răneşti şi mai mult de atât.
Eu?
Nu eu l-am trimis pe Frank în apartamentul ei, în acea noapte.
Goleşte-ţi biroul şi pleacă.
Deci, Jack, mă gândeam că aş putea să împrumut in seara asta barca.
- Gândeşte-te în continuare. - Haide. Mă întâlnesc cu Charlotte.
- Vreau să fie ceva special. - Vorbeşti cu tipul care nu trebuie.
Nolan este proprietarul "Amandei", iar noi doi nu mai suntem prieteni.
Îi rămâne lui barca? Împăcaţi-vă. Ascultă...
Sper că noaptea asta să fie cea mai importantă, dacă înţelegi ce vreau să spun.
Iar partea de sus a localului nostru nu este cel mai romantic loc din oraş.
Haide.
Bine. Voi vorbi cu el.
Numai că... promite-mi că vei folosi elemete de protecţie.
- De ce anume să se protejeze? - De soare. Ştii, arsurile solare?
Mă gândesc să ies cu barca. Vorbeşte cu Nolan.
Uite, Jack, nu ştiu cum s-o spun, dar o voi spune.
Eu, lucrând aici pentru tine, nu a funcţionat foarte bine, nu-i aşa?
Te referi la faptul că te-ai îmbătat în prima ta tură,
- sau că m-am dat la iubita ta? - Toate cele de mai sus.
Este ciudat.
Nu te voi contrazice. Deja am încercat să te concediez o dată.
Corect.
Ei bine, nu vreau să te las descoperit,
aşa că, dacă vrei să-mi fac tura de astăzi, o voi face cu plăcere.
Nu. Am acoperit-o deja.
Bine. Atunci, cred că ne vom mai vedea prin zonă.
Poţi să fii sigur de asta.
Pun anunţul afară.
- Mulţumesc. Eram înfometată. - Mi casa, su casa...
Aşa se pare.
Vrei să-mi spui cum ai cunoscut-o pe Emily?
Nu. Ai auzit ce a spus. Cu cât ştii mai puţine, cu atât mai bine.
- Două de acelaşi calibru, nu-i aşa? - Te deranjează dacă merg să înot?
Eşti puţin cam timidă?
Încercă unul dintre bikinii casei.
Bikinii casei? Este prea mult.
În vestiar. După colţ.
Alo?
Bine. Oricât de fermecătoare ar fi mica ta vrăbiuţă,
cât timp o voi face pe dădaca?
- Depinde. Una sau două zile. - De ce depinde?
Ştii că nu îmi place să fiu luat drept fraier.
Cine e fata asta? Ce face aici?
Dacă ţi-aş spune, ar trebui să te omor, şi ştii că vorbesc serios.
- Acum, am un alt incendiu de stins. - Nu mai spune!
Îţi trimit o poză cu mine la o petrecere de an nou în 2003 la familia Grayson.
- Acum trebuie să măsluiesc lucruri? - Scoate-mi faţa cu Photoshop.
- Acum sunt partener de editat poze? - Şi-a revenit Lydia, Nolan.
Dacă îşi aminteşte de această fotografie, va începe să o caute.
Trebuie să creadă că nu eram eu.
- Eşti o explozie de veşti bune! - Vin să o ridic într-o oră.
Eticheta era încă pe ei. Se pare că vestiarul tău nu este prea folosit.
Ştiu. Este tragic.
Pe cât de mult mi-ar face plăcere să stau şi să continuăm acest lucru,
am primit o misiune de la domniţa autoritară.
- Pot să mă distrez şi singură. - Nu am nici o îndoială.
Puteţi grupa aceste declaraţii de profit şi pierderi cu rapoartele companiei,
iar restul să le rupi.
Unde este registrul conturilor offshore?
- Este deja în cutie, domnule. - Corect.
Nu ştiu unde îmi stă mintea astăzi.
Nu-mi pot imagina cât de dificil poate să vă fie, dle Grayson,
dar vreau să ştiţi că, scopul meu este de a deveni indispensabil pentru dvs.
- Te apropii repede de asta, fiule. - Mulţumesc.
Bună, Danny. Am crezut că ar fi trebuit să fii astăzi la bar.
- De fapt, am terminat-o cu Stowaway. - Ai demisionat?
- Ty, ne poţi lăsa singuri câteva clipe? - Desigur.
- Cum faci faţă situaţiei, tată? - Am avut şi zile mai bune. Mulţumesc.
- I-ai spus lui Charlotte despre tu şi mama? - Ea nu ştie?
Nu-ţi face griji. Este mai rezistentă decât ai crede.
Ştiu că în această vară a fost dificil...
iar eu, lucrând la un bar, nu am uşurat prea mult situaţia.
Aşa că,
m-am gândit că, dacă mă mai vrei, aş putea da o şansă afacerii de familie.
Nimic nu m-ar face mai fericit.
Vino aici.
Răspund eu.
Aţi apelat la Conrad Grayson. Da. Cine anume îl caută?
- Preia mesajul. - Este poliţia, domnule.
Sunt Conrad Grayson.
Bună.
- Ai savurat spectacolul? - Poftim? Nu. Nu făceam asta.
Tocmai ce am ajuns aici. Îl caut pe Nolan.
A plecat. Sunt doar eu şi cu marele Ed.
Bine.
Te deranjează?
Scuze.
Orice ai fi, nu vrei să te faci a fi util?
Încă mai eşti aici?
Şi am câteva veşti proaste.
Mai sunt şi de alt fel?
Frank este mort.
Mi-au cerut să-i identific cadavrul.
Ce s-a întâmplat?
A fost găsit într-un şanţ... la câţiva kilometri de Betleem.
Vor efectua autopsia mai târziu, astăzi.
- A fost ucis? - Nu au spus.
Presupun că vom afla mai multe când voi ajunge acolo.
Nu este în întregime o veste proastă, Victoria.
O mulţime de secrete au murit odată cu Frank.
Ştii, în multe feluri, ai putea vedea acest lucru ca pe o uşurare.
3 uncii de vodcă, o uncie de Creme de Cassis şi un pic de lichior de mure.
Adaugă gheaţă şi se agită.
- Aceasta este Black Dahlia? - Za sciastâie.
Pentru fericire.
Noii mei clienţi ar fi înebuniţi după asta.
Conduci unul dintre restaurantele de fiţe din Hamptons?
Nu. Este un bar de pe docuri, în Montauk.
Ar trebui să treci, când vei avea timp liber, înainte să-ţi ei zborul.
Jack?
Emily.
Bună. Ai cunoscut-o pe...
Scuze. Nu te-am întrebat cum te cheamă.
- Probabil că e mai bine aşa. - Corect. Ei bine...
Ea este Emily.
Dacă-l vezi pe Nolan înaintea mea, poţi să-i spui să treacă pe la bar?
Îi datorez... câteva scuze.
- Da, sigur. - Mulţumesc.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
- Şi mie. - Oricine ai fi.
- Ţi-am adus câteva haine. - Mulţumesc.
Deci, acesta este faimosul Jack Porter.
Toate poveştile ce mi le-ai spus la pe vremuri, mi-au creat impresia...
- că deja îl cunosc. - Intră în casă. Acesta nu este un joc.
Nici nu am spus asta.
Şi, în caz că ai uitat, nu-mi place să mi se spună ce să fac.
Ai dreptate. Îmi cer scuze.
Norocul tău este că... sunt într-o dispoziţie bună.
Mă voi îngriji de tine. Voi înfiinţa un cont bancar, cu depozite lunare
şi vei obţine o nouă identitatem pentru a nu mai fi legată de numele Amanda Clarke.
Dar îmi place să fiu Amanda Clarke. Este legătura noastră.
- Vom fi mereu legate una de cealaltă. - Atunci de ce vrei să scapi de mine?
Pentru că nu eşti în siguranţă aici.
Nu m-aş ierta dacă ai păţi ceva.
Poţi sta în apartamentul meu din Paris până pun la punct logistica.
Vei adora acel loc.
Ştii că aş face asta pentru tine oricum, chiar şi fără bani.
Tu eşti cea mai apropiată persoană pe care am avut-o vreodată, ca pe o soră.
Şi eu simt la fel.
Eşti doar la o zi distanţă de a-ţi petrece întreaga viaţă într-un loc ca acesta.
Ce mai contează? Sunt fata lui David Clarke.
Sunt în închisoare, indiferent unde mă duc.
Eşti pe cale să te distrugi. Dar este pregătit cu totul altceva pentru tine.
Eşti mai deşteaptă decât cele mai multe dintre aceste fete, mai ales Emily Thorne.
S-o ia dracu.
Vrei să mergi împotriva curentului? Este treaba ta.
Dar violenţa este o soluţie mioapă atunci când este vorba de manipularea inamicilor.
Sunt modalităţi mai bune de a rezolva o problemă. Moduri mai inteligente.
Care ar fi acelea?
Cred că Emily doar îşi caută un prieten.
Câştigă-i încrederea şi va munci pentru tine, nu împotriva ta.
Sau poţi merge tot restul vieţii tale cu buza spartă şi nasul sângerând.
Înţelegi ce vreau să spun?
Hai să despachetăm, Lydia. S-ar putea să stai aici o vreme.
Îţi aminteşti de călătoria ce am făcut-o la Positano iarna trecută?
Nu am nici o problemă să-mi amintesc de iarna trecută.
Ultimele săptămâni au dispărut.
Deci, nu-ţi aminteşti cum am aflat despre relaţia ta cu Conrad
la petrecerea mea de Ziua Reculegerii?
Victoria...
Recunoşti asta?
"Doamnelor şi domnilor, fiecare dintre noi, din seara asta reprezintă o victimă,
o victimă a fraudei şi înşelăciunii.
monştrii responsabili... Victoria şi Conrad Grayson."
- Eu am scris asta? - Şi ai fost pregătit s-o citeşti
la povestea caritabilă a Braţelor Deschise, în noaptea în care ai căzut de la balcon.
De ce aş face-o?
Important este că nu ai dus planul la capăt.
Bună, Ash. Cum îţi merge?
Se pare că Victoria a confundat experienţa mea de planificare a petrecerilor
- cu un practician. - Lasă-mă să te ajut.
Mulţumesc, dar nu am nevoie de ajutor. Am nevoie de o slujbă nouă.
Am crezut că, să lucrezi pentru Victoria era ceea ce ţi-ai dorit dintotdeauna.
Nu, o viaţă ca a ta este ceea ce mi-am dorit. Asta este doar jenant.
Nu-i vorba că ai înţelege asta.
Asta este ultima.
- Ashley, ne poţi lăsa singure, te rog? - Cu plăcere.
Bună, Victoria. Bună, Lydia.
Am trecut pe acolo să mă asigur că nu a rămas nici o amintire care să-ţi aparţină.
Dar, dacă-ţi lipseşte ceva, să-mi dai de veste.
- Mă voi uita din nou. - Foarte drăguţ din partea ta.
Vreau ca Lydia să-şi amintească absolut tot din ceea ce a uitat.
Asta este ceea ce vrea toată lumea.
Eşti norocoasă să ai o prietenă cum este Victoria.
Recuperare grabnică.
- Ce este asta? - Este o fotografie.
- Cu cine? - Cu noi două.
Este de la petrecerea ta de an nou din 2003.
- Ea este acolo. - Emily?
Nu. Este imposibil. Nimeni nu ştia nimic despre această fată până în această vară.
Asta nu înseamnă că nu a ştiut cine suntem. Dacă găseşti fotografia, o pot dovedi.
- Nu pot suporta femeia aia. - Ce a mai făcut acum?
Este vorba despre ceea ce este. Oamenii ca noi sunt de unică folosinţă pentru ei.
Glumeşti. M-am dat peste cap să mă pun bine pe lângă Conrad,
dar totul a zburat pe fereastră imediat ce a intrat pe uşă fiul risipitor.
Nu mă face să încep povestea cu Emily.
Ştii că ea este cea mai rea dintre toţi?
Cel puţin, Victoria te priveşte în ochi şi îţi spune că nu eşti destul de bun.
Dar Emily doar o gândeşte şi se ascunde în spatele acelui zâmbet binevoitor.
Problema noastră este că, am jucat mult prea curat.
- Închin pentru asta. - Noroc.
Hei, şefu.
Se pare că tipul tău are capul făcut praf.
Ce tip?
Frank?
Sfinte...
Poliţia crede că Frank a fost o victimă a jafurilor de maşini.
Poate că exact asta a vrut criminalul să lase să creadă că s-a întâmplat.
Nu a părut a fi premeditat.
Ei spun că era într-o parte dură a oraşului,
plin de bani, probabil, din cecul de despărţire.
Frank m-a sunat în noaptea în care a murit, iar ultimul lucru pe care mi l-a spus a fost
că Emily Thorne nu este cea care pretinde a fi.
Cum ar fi putut fi ea implicată în toate acestea?
L-am pus să o cerceteze. Cred că a dat peste ceva.
Iar ea l-a ucis? Cred că imaginaţia ţi-a luat-o cu mult înaintea raţiunii.
Acea femeie se întâlneşte cu fiul nostru.
Nu-mi asum acest risc.
- Pe cine suni? - Poliţia.
Hai să jucăm un joc cu 20 de întrebări.
Nu-mi plac jocurile.
Cum să nu!
Ai auzit vreodată de un tip pe nume Frank Stevens?
Îmi pare rău.
Iată un indiciu... este mort.
Sunt pete de sânge pe hainele tale.
Cine dracu eşti?
Ce se întâmplă? Asta nu făcea parte din plan.
Da, dar nici complicitatea şi tăinuirea gemenei tale malefice.
Ai câteva explicaţii de dat.
- Ce i-ai spus? - Şi-a dat seama singur. Este deştept.
Ceva ce ai uitat, în mod clar. Am făcut o mulţime de lucruri îndoielnice, Ems,
dar adăpostirea criminalilor... nu este una dintre ele.
Nu era un sfânt. M-a urmărit.
Ea ar fi făcut exact la fel...
Nu sunt un tip care să fie făcut pentru închisoare.
- Ce o să faci atunci când va veni poliţia? - Le voi da alibiul meu.
Dar ea?
Amanda va fi într-un avion spre Paris în seara asta.
Vreau să dezactivezi GPS-ul din asta, pentru a-l putea porni fără a trimite un semnal.
Trebuie să şterg tot ceea ce se află în el înainte de a scăpa de acesta.
- Spune-mi că nu este telefonul lui Frank. - Ştii deja răspunsul la asta.
Fac asta doar pentru a-mi salva fundul. Traseu fericit, Amanda.
Nu-l băga în seamă. Haide. Lasă-mă să te conduc la aeroport.
- Kara Wilkins? - Este numele mamei mele.
Am crezut că era potrivit.
Ştii că n-am părăsit niciodată ţara? Nici măcar în Canada sau Mexic.
Iar acum poţi merge oriunde doreşti. Nu trebuie să fie neapărat Parisul.
Vino cu mine.
Aş vrea să pot.
- Tată. - Bună, Charlie.
Este o plăcere să te văd.
Da, am vrut doar să spun noapte bună. Voi ieşi.
Da, stai. Stai puţin. Vino puţin aici.
Nu pare a fi de bună.
Ce s-a întâmplat?
Mama ta şi cu mine trecem printr-o altă perioadă dură.
- Cu greu poate fi asta o noutate. - Ne-am decis să locuiesc altundeva
până când vom rezolva problema aceasta.
- Divorţaţi? - Nu am spus asta.
- Este vina ei, nu-i aşa? - Este vina amândurora.
Nu mă poţi lăsa aici, singur cu ea, tată.
- Nu cred că mă pot descurca. - Ba da... te poţi descurca.
Te poţi descurca cu orice. Eşti un Grayson.
Probabil că m-am uitat printr-o mie de fotografii.
Emily nu este în nici una dintre ele.
Aş putea să jur că era ea.
Chiar îmi pierd minţile, nu-i aşa?
Ai grijă să nu arzi tot acest loc.
Da, bine. Charlotte trebuia să fie aici de acum o jumătate de oră.
De câte ori poţi reîncălzi puiul?
Ai fi putut folosi bucătăria pentru a face ceva drăguţ.
- Bucătăria noastră? - Corect.
Îmi pare rău că nu am putut să vă ajut cu barca pentru... ziua voastră cea mare.
Este în regulă. Apreciez faptul că m-ai lăsat liber în seara asta.
Vrei vreun sfat de ultimă clipă?
Charlotte. Bună, ai reuşit să vii.
Vă las singuri.
Îţi este foame sau...
Hei, hei. Nu te presez cu nimic. Bine?
Nu, nu, nu. Nu este vorba de tine.
- Putem doar să stăm undeva şi să vorbim? - Da, da, desigur. Vino aici.
Ce s-a întâmplat?
Este vorba despre părinţii mei cei netoţi.
Am crezut că ai să dormi bine ştiind că Amanda este în zbor spre Paris.
- Eşti fericit? - Sunt fericit că sunt încă în viaţă.
Şi tu ar trebui să te simţi la fel.
- Amanda nu m-ar răni. - Sigur.
Pentru că era drum deschis pentru un psihopat violent.
Ai rezolvat telefonul?
L-am pus în spatele maşinii de plantat pe verandă şi...
am aruncat portofelul lui Frank pentru o mai bună siguranţă.
Te sun mai târziu.
Am trecut să te văd şi a găsit pe aceşti doi detectivi drăguţi ce aşteptau pe veranda ta.
Detectivul Gunther, Hamptons P.D.
Dânsul este detectivul West. Ea lucrează în Betleem.
- Am dori să vă punem câteva întrebări. - Despre ce?
Despre uciderea lui Frank Stevens.
- Ce i s-a întâmplat? - Lovituri la cap.
Corpul său a fost descoperit în Betleem de către un tip ce făcea jogging, dimineaţă.
- Betleem este la sute de km de aici. - Este la 354, pentru a fi mai exacţi.
Cu toate acestea, am găsit maşina abandonată la doar 800 de metri depărtare, pe drum.
Acum, înainte ca dl Stevens să fie asasinat, a dat mai multe apeluri Victoriei Grayson.
- Este mama mea. Ar trebui să vorbiţi cu ea. - Deja am făcut-o.
Ea ne-a spus că l-a pus pe dl Stevens să investigheze trecutul drei Thorne.
Iar în noaptea în care a murit. ultimul lucru pe care l-a spus a fost,
"Emily Thorne nu este ceea ce pretunde a fi".
Mama te-a cercetat? Nu pot să cred.
Nu, nu o învinui pe Victoria.
Avea tot dreptul să fie suspicioasă.
După moartea părinţilor mei, am trecut prin câteva perioade cam întunecate.
- Am ajuns la Allenwood. - Ce este Allenwood?
Este un institut corecţional de maximă securitate pentru minori.
De ce în cel de maximă securitate?
Fostul meu tată adoptiv a profitat de mine.
L-am oprit.
De aceea mi-am dedicat viaţa lucrurilor de caritate,
pentru a încerca să îndrept lucrurile rele.
- De câte ori te-ai întâlnit cu dl Stevens? - O dată.
S-a întâmplat atunci când tatăl tău l-a concediat.
M-a aşteptat aici, ameninţându-mă că mă va expune în faţa familiei tale.
Presupun că nu a mai reuşit s-o facă.
Încă un lucru. Unde ai fost noaptea trecută între orele 24 şi 6 dimineaţa?
A fost în pat cu mine, toată noaptea.
De fapt, m-am trezit înainte de a răsări soarele, să merg la piaţa de peşte.
- Piaţa de peşte? - Verifică frigiderul.
Somon din Nova Scotia.
Ora de pe chitanţă este 5:36 dimineaţă.
Mulţumim pentru timpul acordat, dră Thorne.
Cu plăcere.
Îmi pare rău.
Vino aici.
Ce ţi-a făcut ea?
- Probabil că vorbeşti despre Emily. - Ai trimis poliţia la ea acasă.
A fost o neînţelegere.
Am răspuns doar la întrebări, iar ei au şi plecat.
Nimeni nu crede că Emily l-a ucis pe Frank.
- Este ridicol. - Da, este ridicol.
Au spus că maşina a fost găsită la 800 de metri de noi.
De unde ştiu că nu l-ai ucis tu?
Este destul de groaznic să fii acuzat de ceva ce nu ai comis.
Bine? Tu nu faci astfel de greşeli, mamă.
De ce l-ai pus pe Frank s-o cerceteze pe Emily?
Pentru că a apărut de nicăieri şi a pus ochii pe tine.
Ea ascunde un cazier judiciar, Daniel. Ar trebui să-mi mulţumeşti.
Singurul lucru pe care l-a ascuns a fost faptul că tatăl adoptiv a profitat de ea.
Şi-a petrecut doi ani într-o instituţie pentru minori pentru că s-a apărat.
- Asta ai sperat să afli? - Nu am sperat să aflu nimic.
Ce ţi s-a întâmplat de te simţi atât de ameninţată tot timpul?
Sau poate că nu ştii de ce urăşti atât de mult. Poate că aşa eşti tu.
Stai departe de Emily. O iubesc.
Unde te duci?
Am fost ultima persoană din această casă care îţi mai lua apărarea, mamă.
Iar acum m-ai pierdut şi pe mine.
Am crezut că eu sunt cel care poartă mult pastel.
Atâta timp cât banii lor sunt verzi, n-am nimic împotrivă.
Am...
Am auzit că ai trecut pe la mine.
Da, Declan a vrut să-ţi folosească barca.
Nu va fi niciodată barca mea, Jack. Pe bune. "Amanda" îţi aparţine.
De fapt...
Iată şi rezilierea înţelegerii noastre.
Şi... nu-ţi face griji.
Nu mai trebuie să pretinzi că eşti prietenul meu.
Ne mai vedem.
Nolan, stai.
Îmi pare rău că te-am alungat de aici.
Toate chestiile cu Emily, le-ai făcut... pentru a te comporta frumos cu mine,
iar eu am fost... am fost un nemernic.
Da.
Dar...
Am făcut-o doar pentru că ai acceptat sfaturi pentru întâlniri de la mine.
Un excelent punct de vedere.
Nu-i aşa?
- Ne-am împăcat? - Ne-am împăcat.
Păstrează barca.
- Este Black Dahlia. - Poftim?
Asta... este Black Dahlia.
Prietena ta m-a învăţat să-l pregătesc. Mai este prin oraş?
Nu. A plecat... definitiv.
Păcat.
Am simţit că era ceva la ea.
Eu, cu siguranţă nu am simţit asta.
Cum a mers? Eşti bine?
Această casă este toxică.
- Te superi dacă stau aici o vreme? - Nu, deloc. Atâta timp cât vei avea nevoie.
Nu vreau să intervin între tine şi familia ta.
Nu o faci. Tu eşti salvarea mea.
În sfârşit. Este ceva în neregulă cu cheia mea.
Am schimbat broasca. Dacă vrei ceva, voi trimite la hotel.
Victoria... încetează.
Trebuie să părem a fi uniţi în cursul acestei investigaţii.
Ce ai sperat să obţii prin ţinerea mea afară?
- Liniştirea sufletului. - Şi ce înseamnă asta?
Cum a ajuns maşina lui Frank la 800 de metri distanţă de noi?
Cum a ajuns acea cameră ascunsă în apartamentul Lydiei?
Unde ai fost în noaptea în care a murit Frank?
Chiar crezi că sunt capabil de o crimă cu sânge rece?
Cred că s-a stabilit deja că eşti capabil de orice.
Da, iar Frank a dovedit că era loial mai mult ţie decât mie.
Chiar atât de mult încât a recunoscut că a încercat să o omoare pe Lidia pentru tine.
Iar tu, practic, te-ai bucurat când ai aflat că era mort.
Ai ştiut că are ceva sentimente pentru mine şi te-ai îngrozit că ar putea fi reciproce.
Nu te flata singură.
Lydia, eşti trează?
Emily.
Amanda?
Ai venit.
Ţi-am spus că o voi face.
Oamenii aveau obiceiul de a nu se ţine de promisiuni, atunci când era vorba de mine.
Te-ai schimbat.
Am schimbat câteva lucruri atunci când am aflat că tatăl meu a murit.
Am auzit.
- Trebuie să fie o uşurare imensă. - Nu chiar.
Am crezut că mă voi descurca...
fiind fiica lui David Clarke, dar...
Oamenii mă priveau de parcă aş fi doborât chiar eu avionul.
De când îţi pasă de ceea ce crede lumea?
Nu sunt atât de puternică pe cât am pretins că sunt acolo.
Nu sunt ca tine.
Am venit să-ţi aduc câţiva bani.
Vreau să-i iei.
Jumătate de milion de dolari?
Vreau să-ţi cer o favoare.
Trecutul este o chestie înşelătoare.
Uneori este gravat în piatră.
Iar alte ori, este livrat în amintirile recente.
Dar dacă te amesteci prea mult în lucruri profunde, întunecate...
cine ştie ce monştri vei trezi?
Două Black Dahlia, te rog.
- Ultima comandă a fost acum o oră. - E-n regulă. Îl cunosc pe barman.
Serios?
- Drăguţă tehnică. - Am învăţat de la cei mai buni.
Ştii, după Nolan, ar trebui să fii peste Atlantic acum.
Sunt chiar aici...
Exact unde ar trebui să fiu.
Şi cred că aş putea rămâne aici o vreme.
- Za sciastâie. - Noroc.
Marvasmar a avut plăcerea de a vă prezenta:
Revenge Sezonul 01, ep 08-"Treachery"
Comentarii pe www.tvblog.ro