În ziua de azi nu-ţi vine să crezi
Tâmpeniile ce-ţi sunt date la TV să le vezi
Oare unde sunt acele valori din trecut
Cu care toţi am crescut?
Noroc că mai există un familist
Noroc că există un om care ştie să te facă, se pare,
Fericit sau trist
E ... un... fa... mi... list!
Traducerea: Alex C www.titrări.ro
Revenim în direct
la parada de Ziua Recunoştinţei din Quahog.
Curcan fericit, Quahog!
Sunt Tom Tucker şi Joyce Kinney,
în direct, de la paradă.
Vremea e imprevizibilă
şi suntem cam uzi, după cum vedeţi,
pentru că, aparent, nu mai există corturi.
Ce ziceţi de asta ca ştire principală?
Criza de corturi afectează zona de nordest,
dar în mod miraculos evită staţiile Channel 2 şi 6.
Nu, nu. Ţine cadrul pe ei.
Vreau să vadă toată lumea.
De asta suntem pe locul trei.
Vine prima platformă pe ziua de azi, Tom.
E echipa de fotbal de la liceul James Woods
cu spectacolul "Deloc Gay".
Am câştigat marele meci
I-am năucit şi i-am spart,
Le-am dat-o mult,
Şi oricât de sugestiv ar suna,
Cu siguranţă, nu e adevărat.
Vine platforma cu Rocky şi Bullwinkle.
Mereu îndrăgită aici la...
Se ocupă cineva de asta?
Vrea cineva să...
Vrea cineva să rezolve chestia aia?
Alarma maşinii, aia!
Îţi baţi joc...
Ei bine, dragi spectatori,
alarma pe care o auziţi e de la duba de ştiri Channel 5.
Atunci, deschide pe partea şoferului.
Atunci, se pare că s-a stricat
şi nu avem ce-i face.
La mulţi ani de Ziua Recunoştinţei!
Ştirea zilei: alarma de maşină.
Ei bine, se pare că...
Asta era.
Cred că a ajuns Joe şi Bonnie.
Ţineţi minte să fiţi veseli.
Ziua Recunoştinţei e dificilă pentru ei.
- Pentru că Joe nu poate umbla? - Nu.
Pentru că fundul lui nu se deschide pentru treaba mare,
iar asistenta trebuie să scobească pe acolo,
după treburile lui?
Dumnezeule!
Ştiu.
Mi s-a spus în secret!
Nu. Nu mai ştii, Peter?
De Ziua Recunoştinţei
fiul lor Kevin a fost ucis în Irak.
Uite cine a venit!
La mulţi ani!
Gâl gâl!
Vă mulţumim că ne-aţi chemat.
Ne bucurăm că putem primi oaspeţi din nou,
acum că a plecat crabul uriaş.
Salut, ce mai faceţi? Intraţi.
Nu!
Nu, nu.
Ocoliţi-l.
Nu vă face rău.
Ocoliţi-l.
Nu, nu, nu.
Nu.
Nu, nu, nu.
Încearcă să mergi pe sub el.
Cred că mai bine am merge acasă.
Poate revenim altă dată.
Nu, nu, nu.
Ce mama naibii?
Mamă!
Mamă, sunt eu! Mamă!
Da, e un bebeluş.
Un bebeluş uriaş,
aşa, ca tine.
Nu, sunt eu!
E un balon cu mine!
Peter, vino să vezi.
A văzut un bebe şi ştie că şi el e bebe.
Câtă inteligenţă.
Inteligentul lui mama.
Uită-te la Quagmire.
A trecut un an şi jumătate,
dar tot pare jenat în jurul tatălui său.
E o schimbare destul de mare.
Totuşi, tatăl lui a făcut o operaţie de schimbare de sex.
Cum mai merg lucrurile, tată?
Glenn, mă bucur enorm să vin iar aici.
Va fi o sărbătoare foarte specială.
La mulţi ani!
Am adus aripioare de pui.
Sper că sunt dezosate!
Mătuşa Carol.
Unchiule Adam.
La la la la la.
Să nu-mi povesteşti episodul de ieri din Project Runway.
L-am înregistrat pe TiVo.
La mulţi ani.
Am adus prăjituri din spumă.
Bine.
Îmi trebuie vasul înapoi.
Bine.
Mi-l trebuie acum.
Azi nu mai vreau situaţii
la fel de tensionate ca asta.
Carol, mă bucur să te văd.
Şi eu, Lois.
Doamne, ce fund mişto.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Îmi place.
E foarte frumos.
Felul în care petrecem timpul împreună.
Uşurel, Joe.
Scuze. Vreau să ţin minte amintirile astea
pentru când veţi muri în mod inevitabil
iar eu voi rămâne singur.
Quagmire, ajută-mă.
Dar are dreptate.
Uneori, gagicile mor şi nu e vina nimănui.
E ora 2:30. E timpul pentru cină.
De Ziua Recunoştinţei se pare că cina se serveşte la 2:30...
Vai de mine.
Lois, cartofii arată nemaipomenit.
E umplutura, mamă.
Pune-ţi ochelarii, să nu mai calci vreun negru.
Arată minunat.
Abia aştept să răhăţesc chestia asta.
Oare cine va primi
premiul pentru treaba mare anul acesta?
- Tu! - Tata îl câştigă!
Cine altcineva?
Ce familie iubitoare.
Poftă bună, tuturor!
- Bună, Ida. - Bună, Brian.
- Ce mai faci? - Foarte bine, mulţumesc.
A vomitat când a aflat că eşti un monstru.
Mâncarea e bună-n draci, Lois!
Bine...
Mai aveţi un loc liber la masă?
Dumnezeule!
Kevin Swanson!
Fiule, eşti viu!
Şi eu am stat toată noaptea ca să compun glume cu copii morţi.
Ştiţi ce, tot voi spune una.
Kevin, du-te înapoi afară.
Prefaceţi-vă că nu s-a întâmplat.
Joe, cum îţi plac roşiile?
Uscate la soare?
Ca fiul tău?
Kevin, poţi intra din nou.
Bun venit acasă, soldat.
Uscat la soare...
Kevin, eşti viu!
Nu-mi vine să cred.
Dumnezeule, e un miracol!
Se pare că ai luat locul untului adevărat
ca vedetă la această masă.
Dar nu înţeleg.
Armata ne-a spus că ai murit în misiune.
Ce s-a întâmplat?
E o poveste pe cinste.
Din anumite aspecte, viaţa de soldat în Irak e exact cum te aştepţi,
cu călduri necruţătoare,
sentimentul constant că eşti în pericol
şi soldatul homosexual
care evită pronumele în mod ciudat.
Frate, ce dor mi-e de persoana iubită.
Abia aştept să mă întorc acasă la acea persoană.
Vine potolul, băieţi.
Da, domnule sergent Maior General Căpitan.
Hai, băieţi, e Ziua Recunoştinţei.
Îmi puteţi spune Maior General Căpitan.
Mâncaţi.
Nu am încredere în curcanul făcut de irakieni.
Să nu faci pe tine, Swanson.
Eu vreau carnea albă.
Eu carnea roşie.
Eu vreau celularul lipit într-o parte.
Nuuuuuuu!
Au murit toţi, domnule, înafară de Swanson.
E în comă, dar e puţin probabil să-şi mai revină.
Asta e. Trimite-le părinţilor lui o scrisoare cum că a murit.
Pe astea le avem tipărite deja.
Ştii ce? Trimite-le una şi părinţilor mei.
Am stat cinci ani într-un spital din Kuwait.
Am ieşit din comă săptămâna trecută
şi am venit direct aici.
Un fel de surpriză de Ziua Recunoştinţei.
Dacă eşti abuzat sexual când eşti în comă,
îţi dai sema ce se întâmplă
şi nu ai ce face în privinţa asta?
Sau nici măcar nu realizezi ce se întâmplă.
Şi eu sunt curios legat de asta.
Kevin, ştiai că îmi pun o fundă galbenă pe maşină, pentru voi?
Şi o chestie pe care scrie "susţin soldaţii".
Aş face orice pentru voi, sper că ştii asta.
Dar momentan nu am mărunţiş la mine.
Tot ce contează e că băiatul meu s-a întors acasă.
Kevin, fă cunoştinţă cu surioara ta, Susie.
Wow.
Ce faci, surioară?
Avem de recuperat, nu-i aşa?
Sper să nu te sperii noaptea
când ţip şi am coşmaruri.
O nimica toată.
Am văzut şi mai rău.
Un centiped uman...
Înfiorător.
Suntem foarte mândri de tine, Kevin.
Eşti erou de război.
Nu mă simt ca un erou.
Numai un erou ar spune asta.
Cum sunt femeile soldat?
Au reuşit să contribuie?
Ştii cum e, au dat cât s-a putut.
Dacă tot au sângerări regulate,
îşi mai dau seama dacă sunt împuşcate?
Oameni buni, nu sunt erou.
Nu vreau să vă purtaţi diferit cu mine.
Doar fiindcă ai spus asta
înseamnă că ar trebui să ne purtăm diferit cu tine.
Să-l servim cu cea mai bună mâncare.
După ce mâncăm, ieşim în curte
la un meci de fotbal american de Ziua Recunoştinţei.
Fotbal american cu un erou de război!
Da!
SUA!
Eu nici nu am auzit de războiul ăsta.
Să facem echipele.
Eu voi fi căpitan,
şi Primarul West poţi fi şi tu căpitan.
Bine. Te aleg pe tine!
Nu mă poţi alege pe mine. Sunt căpitan.
Nimeni nu m-a mai înfruntat aşa.
L-am respectat toată viaţa pentru asta.
Frumoasă poveste, bunicule.
Nu mi-a plăcut.
N-am mai văzut nepot
căruia să nu-i placă poveştile mele.
El a ajuns favoritul meu.
Ei bine, mie nu-mi place povestea asta, străbunicule.
Bătrânii din viitor sunt vrăjitori.
Sunt beat
şi voi arunca mingea prea tare spre copiii mei.
Tată, chiar trebuie să...
Să nu plângi!
Se gată jocul dacă plângi.
Vreau să înveţi despre viaţă, Chris.
În viaţă, aşa stau lucrurile.
Peter, cred că ai băut cam mult.
Poate ar trebui să o laşi mai moale.
Ce tot vorbeşti, Lois?
Tatăl beat de Ziua Recunoştinţei
e o tradiţie a sărbătorii.
Am muncit din brânci ca să avem cornul abundenţei pe masă
şi tu ieşi în lume şi-ţi afişezi glezna
pentru fiecare Tom, Tom şi alt Tom din sat!
Nu vorbi nemanierat cu mama!
Până aici. Voi scoate cureaua!
Haide, fiule.
Să-i punem pe amărâţi în vestiarul durerii.
Nu? Vestiarul durerii
înseamnă ceva chestie de eroi, nu?
Eu şi prietenii mei râdeam
de cât de fals e filmul ăla.
Dar...
Stai puţin...
Filmul ăla a fost lansat
după ce ai intrat în comă.
Evident. Eu... Mă refeream la alt film.
Să-nceapă jocul!
Da, să jucăm...
Lumea s-a schimbat în jurul meu,
iar eu sunt supărat şi speriat!
Lois, plăcinta asta arată excelent.
Kevin, ne arăţi medalia de curaj?
N-am mai văzut până acum.
Odată, un boschetar mi-a arătat creştetul curajului,
dar dacă stau să mă gândesc, nu prea cred
că avea vreo legătură cu armata.
N-am vrut medalia aia idioată.
Ştii că am făcut cu ea?
Am aruncat-o peste gardul de la Casa Albă.
Stai puţin. Credeam că ai spus
că ai zburat direct acasă din Kuweit,
după ce ai ieşit din comă.
Când ai aruncat medalia peste gardul Casei Albe?
Nu, ţi-am spus... Am zburat la Washington, am scăpat de medalie
şi am zburat spre casă.
Era doar un penis jegos de boschetar, nu?
Kevin, de ce ai vrea
să-ţi arunci medaliile?
Pentru că a fost un război idiot!
N-a făcut decât să mă bage în comă, să-mi omoare un coleg
şi să-l mutileze pe viaţă pe altul.
Stai puţin.
Parcă mai devreme spuneai
că ambii tăi colegi au fost omorâţi.
Acum spui că doar unul din ei?
Dar să ştiţi
că abia m-am uitat la penis timp de o oră.
Ce? Haide, tată.
În fine.
De ce e aşa cald aici?
E prea cald.
Stai puţin.
Tricou Ed Hardy?
Specia asta de cretin
n-a răsărit decât din 2007,
în timp ce tu teoretic erai în comă.
Mai lasă-mă în pace, tată!
Ce vrei de la mine?
Adevărul.
Bine! Uite adevărul!
N-am fost în comă, bine?
Am dezertat!
Mi-am înscenat moartea şi am dezertat.
Şi eu mi-am înscenat moartea odată.
Am scăpat de o programare la dentist.
Aşadar, poftim.
Nu sunt erou de război.
Mi-am abandonat plutonul
Şi acum ce facem?
Eu?
Ar trebui să spun eu ceva?
Kevin,
eşti arestat pentru dezertare.
Vai de mine.
Cred că e timpul ca noi fetele să mergem la toaletă.
Puteţi folosi şi curtea!
Deci tu ne-ai minţit?
N-ai fost rănit în Irak?
Pat Tillman minte despre cum a murit, iar acum o faci şi tu?
Kevin, nu înţeleg.
Nu e nimic de înţeles.
Fiul nostru e dezertor.
Vino, Kevin, te duc la închisoare.
- Joe, aşteaptă! - Nu acum, Bonnie!
Joe, nu poţi!
Bonnie, vorbim mai târziu!
Joe! Nu-mi duci fiul nicăieri!
Fir-ar, stricaţi Ziua Recunoştinţei!
Şi e a doua sărbătoare preferată a mea,
după Ziua Pretinde că nu observi Rasa Oamenilor.
L-ai văzut pe Reggie?
Care e Reggie?
Astăzi poartă pantaloni galbeni,
tricou galben, şapcă galbenă, adidaşi galbeni.
Are un dinte de aur, cercel de diamant...
Are un colier uriaş cu semnul dolarului.
Mereu se prinde de vintre
când povesteşte ceva.
De exemplu, atunci când a aflat
că mama lui de fapt e bunica lui.
Poţi fii mai exact?
Să vedem...
Mereu se dă cu parfum ieftin.
Conduce un Mercury Cougar cu o coroană pe bord.
Niciodată nu-şi plăteşte pensia alimentară.
E extrem de bine făcut pentru un tip care nu merge la sală.
Uite-l. Mersi, oricum.
Salut, Reggie!
Poate ar trebui să-l lăsăm pe Kevin
să-şi explice acţiunile.
La început, credeam în cauză.
Dar pe urmă am văzut ce le făceam oamenilor din Irak.
Oameni inocenţi.
Pe unul nu-l voi uita niciodată.
Era un copil al străzilor din Irak.
M-am împrietenit cu el cu câteva luni în urmă.
Nu cred că avea mai mult de 12 ani.
L-am învăţat cum să fie şmecher, în stil American.
La oferta de acum au dat foc la preţuri.
Puştiul ăla era deştept pentru vârsta lui.
Deştept, dar inocent.
Într-o zi, a avut loc un schimb de focuri.
Am adus un civil care a fost împuşcat din greşeală.
Am cearşaful şi cine credeţi că era?
Nu era puştiul, era un...
Ceva vecin de-al unui coleg de serviciu de-al tatălui puştiului.
Avea 74 de ani şi încercase să violeze pe cineva.
Dar când mă uitam la chipul cuiva
care locuia lângă cineva care lucra cu tatăl
acelui puşti al cărui nume nu l-am aflat vreodată, am pierdut toată speranţa.
În acea clipă am ştiut că trebuia să fug din Irak.
Trebuia doar să găsesc ocazia.
Eu vreau carnea albă!
Eu cea roşie!
Eu vreau telefonul lipit pe o parte!
Nu!
Cumva, am scăpat de Ziua Recunoştinţei.
Dar colegii mei nu au fost cruţaţi.
Au fost făcuţi bucăţi în toată sala.
Ştiam că armata nu va reuşi să îi identifice.
Aia a fost şansa mea să evadez.
Aşa că am fugit.
Cum ai putut face asta?
Laşule! Trădătorule!
Dacă aveai impresia că mă voi masturba
după această seară, să ştii că aveai dreptate.
Nu trebuie să înghiţim chestiile astea.
Haide, Kevin, să plecăm de aici.
- Frumoasă încercare, curvo. - Merita încercat.
Unde ai plecat după ce ai părăsit războiul?
Am stat ascuns câţiva ani.
Am scris câteva poezii. Vreţi să le auziţi?
- Nu. - Sunteţi siguri?
Sunt destul de intense.
- Nu. - Măcar una.
Dacă îţi ghicesc un vers, ne scuteşti?
Nu cred că poţi ghici un vers.
E ceva de genul "Gheaţa arde la fel de intens ca focul"?
Bun, pe urmă am plecat prin Europa, Australia, Canada...
Dar chiar mi-a fost dor de voi.
Voiam să fiu alături de persoanele care mă iubesc, indiferent de situaţie.
Aşa că am venit acasă.
Mi se pare că eşti
ca şi Benedict Arnold Drummond.
Şi ce se aşteaptă să difuzăm acum?
Cred că vrea... Nu ştiu...
Gary Coleman cu pălăria lui Napoleon?
Dar nu avem asta.
Trebuie să găsim ceva.
Avem...
"Leul cel Laş devine ginecologul lui Lindsay Lohan"
Pune-l!
- Dar nu a pregătit gluma asta... - Dă-i drumul!
Te voi căuta de boli.
Dar trebuie să faceţi ceva.
- Ce să fie? - Ce să fie?
Convingeţi-mă să nu o fac!
Nu, nu...
Ce naiba se întâmplă acolo?
Îmi pare rău că asta e părerea voastră.
Dar am părăsit un război violent şi ilegal
care se poartă la zece mii de kilometri de ţărmul nostru.
Mai bine acolo decât aici, unde-mi ţin chestiile.
Şi, ce, te-ai găsit să-i ierţi pentru 11 septembrie?
Dle Griffin, Irak nu are nicio legătură cu 11 septembrie.
Războiul pe care l-am pornit în Irak a ucis jumătate de milion
din populaţia lor, aproximativ cât vreo 200 de atentate 11 septembrie.
Să înţeleg că momentele de reculegere
de la evenimentele sportive nu au însemnat nimic pentru tine.
Spuneam doar că războiul ăsta nu are sens.
Fiule, datoria ta nu e să decizi ce e drept şi ce nu e.
Datoria ta e să îndeplineşti ordine.
Asta au făcut şi naziştii, nu-i aşa?
Au îndeplinit ordine.
Compari soldaţii noştri cu naziştii?
Spuneam doar că dacă accepţi orice ordine fără să te îndoieşti,
poţi cauza moartea a milioane de oameni, cum s-a întâmplat în istorie.
N-am schimbat o vorbă cu Carol în seara asta...
Carol, ce mai faci?
Cred că vă pripiţi să îl judecaţi pe Kevin,
fără să ştiţi cum e să fii în locul lui.
A văzut lucruri oribile într-un război oribil,
pe care numai o persoană de faţă
le mai poate înţelege: Ida.
A fost în armată.
A fost pe câmpul de luptă.
A văzut oameni nevinovaţi cum sunt măcelăriţi de maşina războiului.
Sunt sigur că Ida, mai bine ca oricine,
poate înţelege şi să susţină alegerea pe care a făcut-o Kevin.
Nu, brian, eu nu înţeleg alegerea lui Kevin
şi nici nu o sprijin.
Bine, dar asta e doar părerea unui travestit tâmpit.
Fiule, când mergi la război nu ajungi să lupţi
pentru ţara ta, sau pentru familie sau drapel.
Lupţi pentru camarazii tăi
care îţi sunt alături în tranşee.
I-ai abandonat pe soldaţii ăia, iar asta e de neiertat.
Ştiţi ce? Lăsaţi-o baltă!
Până azi, credeaţi că sunt mort.
Ei bine, nu sunt.
Dar după toate astea,
tată, n-ai decât să mă duci la închisoare,
pentru că în momentul ăsta chiar îmi doresc să fi fost mort.
Dacă voia cineva frişcă pe plăcintă, nu e vina mea.
Altfel eu nu pot zice nimic la masa asta.
Kevin, nu vreau să te pierd din nou.
Dar trebuie să-mi fac treaba.
Aşa că, mişcă.
Există totuşi un Swanson în încăperea asta
care îşi face treaba.
- Treabă înseamnă caca. - Aşa e.
Chiar asta faci?
Eşti singurul care îşi face treaba?
Eu ţin minte altceva.
Despre ce vorbeşti?
Nu ţii minte, nu?
Eram în clasa întâi.
M-ai luat cu tine într-o tură.
E prea la nimereală.
Să fim serioşi. "Cel mai bun iaurt din ţară"?
Dovediţi-o, ştii ce zic?
Arătaţi-mi nişte cercetări.
Ajutor, poliţia!
Prindeţi hoţul!
Prinde-l, tată!
Mâinile sus, jigodie!
Ce mama naibii?
Îmi pare rău, dle poliţist.
Încercam să-mi hrănesc familia.
Nu-mi pasă ce voiai să faci. Ai încălcat legea.
Ştiu.
Nu mai ştiam ce să fac.
Am trei copii cu ochi mari, ce trebuie hrăniţi.
Copiii cu ochii mari chiar sunt cei mai înfometaţi...
Copii, tăticul trebuie să plece o perioadă, bine?
Aveţi grijă de mami până mâine, când moare.
E-n regulă, tati.
Voi fi eu bărbatul cocioabei cât timp eşti plecat.
Uite, s-a produs o greşeală.
N-am venit să vă arestez tatăl.
Nu?
Nu, fiule.
Am venit doar să vă spun că tatăl vostru e un om minunat
şi că munceşte din greu pentru voi toţi.
Stai puţin, îmi dai drumul?
Nu înţeleg.
Nici eu nu cred că înţeleg.
Ştiu că legea spune să vă arestez,
dar uneori legea e doar o bucată de hârtie.
Există binele şi răul,
iar undeva la mijloc, e viaţa.
Să aveţi o zi bună.
Niciodată nu am uitat ce ai făcut.
Vă mulţumesc că aţi trecut pe la noi...
Ştii ce ai făcut în ziua aia, tată?
Ai încălcat legea.
Ştiai ce îţi cere datoria să faci,
dar în loc, ai făcut ce ai crezut tu că e bine.
Nu m-am mai gândit de mult la familia aia.
Eu mă gândesc tot timpul la ei.
Şi la exemplul pe care mi l-ai dat în ziua aia.
E motivul pentru care am plecat în Irak.
Ce nasol că dimineaţa trebuie să ajung la serviciu...
Kevin, nu pot spune
că sunt de acord cu alegerea ta.
Nici vorbă de asta.
Dar uneori trebuie să facem
ceea ce credem că e bine.
Dacă tu crezi că ce ai făcut a fost bine,
pot trăi cu asta.
Mă bucur că te-ai întors acasă, fiule.
Şi eu, tată.
Să ştiţi că mai rămas din plăcintă.
Sună bine.
Da.
La mulţi ani de Ziua Recunoştinţei!
SUA!
Staţi aşa!
E un impostor.
Eu sunt adevăratul Kevin Swanson!
Fraţilor, nu mai avem timp pentru aşa ceva.
Traducerea: Alex C - www.titrări.ro Comentarii pe www.tvblog.ro