- Salutare. - Bună.
Miroase grozav!
Fotbalisto, ce zici să ieşim
şi să aruncăm nişte pase înainte de cină?
Nu.
Nu?
Pot să-mi citesc ziarul?
Ce are prinţesa Leia?
Ştii raionul pe care îl evitai în farmacie?
E o zi mare, nu-i aşa?
O schimbare majoră.
N-are de ce să-ţi fie jenă să vorbeşti cu mine despre asta.
Am purtat multe discuţii şi cu surorile tale.
- Pleacă! - Mă bucur că am stat de vorbă.
Sunt atât de fericită! Eu şi Travis am rezervat bilete
pentru noul spectacol Cirque Du Soleil, "Plinq."
- Plink? - Da. Cu "Q".
Întreaga scenă e un pian la care cântă clovni franco-canadieni.
Adică "claaavni".
Am auzit cumva clovni, pian şi canadieni?
E ca un trio al suferinţei.
Tată...
Sigur nu te deranjează să ai grijă de Boyd în seara asta?
Nu, îl ador. Vino încoace. Bunicul vrea să te ţină o secundă.
Scumpo, ia-l.
Am întâlnire cu Kyle.
Kyle cel de nădejde! Poţi să vii până la 24:00?
- Nu, am 20 de ani. - Plăteşti chirie?
- Nu. - Stai sub acoperişul meu?
- Da. - Atunci vii până la 24:00.
Îmi dai mie secţiunea de sport?
Pleacă!
Poţi s-o schimbi la loc?
Traducerea şi adaptarea : BRiLi @ www.titrari.ro
- Kyle, ce faci aici? - Ce fac aici?
- Ce faci aici? - N-o să arate bine.
Nu te panica, doar n-am făcut nimic.
Mi-e frică ca de puşcă de tatăl tău. La propriu.
Are multe arme.
Vorbeşte mai încet. O să te furişez până jos.
- Bine. - Kris, te-ai trezit?
Sau fă asta.
- Bună, Kris. - Bună, tată.
- E totul în regulă? - Da.
Voiam doar să-ţi spun că Boyd a fost un scump aseară.
- Grozav. Ce aţi făcut? - Păi... E foarte frig aici.
Am mâncat, am citit reviste de pescuit, am băut scotch...
Tu sau el?
A adormit imediat. Auzi, Kyle n-a dormit aici, nu?
Ce? De ce ai spune asta?
Pentru că şchiopătează prin faţa casei.
Nu cred că e el.
Fugi, Kyle!
Se pare că aseară am avut un musafir nepoftit.
Scumpule, Eve are 13 ani. E ceva biologic.
Nu vorbesc despre asta.
Kyle a dormit aici.
- Vrea să ia micul dejun? - Micul dejun?
Ultima dată când l-am văzut, şchiopăta prin faţa casei.
- Gata, linişteşte-te. - Agită-te tu!
Ştii ce mi-ar fi făcut părinţii mei dacă mă prindeau cu o fată în casă?
Ar fi condus-o afară, ar fi tras jaluzelele,
şi m-ar fi bătut măr.
- Hai să numim asta planul B. - Trebuie să facem ceva!
Opreşte-te! Nu poţi să controlezi pe toată lumea!
De la cutia poştală la grătar,
- e terenul meu. Pot să-l controlez. - Bine, uite ce...
- Ca bărbat, ai instinct de acţiune. - Nu e vorba de a fi bărbat.
- De ce vorbeşti de... - Ba da.
- Fiicele noastre sunt adolescente! - Una a avut un băiat în cameră!
Prefă-te că eşti genist. Trebuie să păşeşti încet,
sau ştii ce o să se întâmple? Booom!
- Nu-i o asemănare potrivită. - Ba da.
Geniştii nu procedează aşa.
Stabilesc o zonă de siguranţă, iau măsuri de protecţie
- şi intră să detoneze drăcia aia. - Serios?
Aşa vrei să faci faţă situaţiei?
Da, îmi iau o saltea, ochelari, un băţ, şi încep să împung oameni!
Ce faci, Kyle?
Aranjez staţiile astea.
Şchiopătezi serios.
N-am nimic. Am căzut.
De la o fereastră.
Pe un pitic de grădină.
Fiecare şchiopătat are o poveste. A ta care e?
Poţi să păstrezi un secret?
- O ştii pe Denise de la expedieri? - Ce e cu ea?
Exact.
În fine...
Aseară am ieşit cu fiica lui Mike, şi am cam rămas la ea.
Înţeleg...
- Mike ştie? - Nu sunt sigur.
Kyle!
Ştie.
Kyle e aici?
Dacă-l vedeţi, trimiteţi-l la mine!
Salut, Ed. Unde e Kyle?
Era aici mai devreme...
Ed. Mike e cu tine?
E chiar lângă tine, nu-i aşa? Terminat.
Unde eşti? Terminat.
Nu s-a întâmplat nimic, domnule. Doar am stat de vorbă.
A fost ideea ei. Terminat.
Kyle, ascultă-mă. Eu o să te ţin de braţe,
iar Mike o să te pocnească în faţă.
Regulile străzii. Apoi se lămureşte totul. Terminat.
Nu vreau să fiu pocnit în faţă. Terminat.
Nu s-a terminat. Terminat.
O să-l concediez.
Nu poţi să-l concediezi pentru că şi-a urmat inima.
- Haide. - Ce tot spui?
Ai avut şi tu fete. Au dormit băieţi la ele?
N-am stat decât de vorbă, domnule.
Taci, Kyle. Terminat.
Nu, bineînţeles că nu.
- Am avut reguli. Legile lui Ed. - Legile lui Ed.
Prima era fără prostioare sub acoperişul meu.
Înţeleg asta.
Nimeni nu vrea să se gândească
la fetiţa lui jucându-se de-a roaba cu cine ştie ce monstru.
Doamne, Ed!
Gata.
Ideea e să faci nişte reguli,
ca deţinuţii să nu uite cine e gardianul.
- Mai sunteţi supărat pe mine? - Nu, nu mai sunt.
Unde eşti?
La platforma de încărcare. Terminat.
Prostule!
Salut. Sunt Mike Baxter de la Outdoor Man.
Băieţi, aveţi grijă. E perioada aceea a lunii.
Aşa e. Vine o dată pe lună.
Pentru bărbaţi nu e o surpriză. Dar pentru femei?
Sunt surprinse în fiecare lună.
Cum pot să uite ceva ce se petrece în fiecare lună?
Dacă le amintim, se supără. Exact...
La Outdoor Man sunt reduceri la muniţie.
Despre ce credeaţi că vorbesc? Împieliţaţilor!
Totul ţine de control, nu?
Vindem multe chestii meteorologice. GPS, staţii meteo,
echipamente de ploaie, corturi care se aprind...
Şi până la urmă cum te protejezi de vreme?
Îţi pui mai multe haine.
Ca omul primitiv, nu?
Nu puteţi controla nimic!
Rozătoare... Avem capcane pentru popândăi.
Aţi încercat să prindeţi unul? Sper că vă plac găurile.
Sar din câte una şi încep să facă...
Nu controlaţi nimic!
Eu am încercat să ţin un berbec departe de casa mea,
pentru că sunt sătul de berbeci, nu?
Mă duc sus şi berbecul sare de la etaj pentru că vede ursul!
Pot să controlez asta? Nu!
Nu puteţi controla nimic! Nimic!
Credeţi că puteţi controla ceva?
Probabil încă mai credeţi cu bunicul v-a furat nasul!
Am deviat de la subiect. Avem reducere la muniţie.
O dată pe lună. Punct.
Te uiţi la el, nu-i aşa?
Ce?
La coşul pe care-l am din cauza ciclului.
Nu văd niciun coş.
Eşti o mincinoasă!
Ştii ce? Ajunge.
E timpul să iei două pastile speciale de la mămica
şi să bei lapte cu ciocolată.
Fetelor...
Şedinţă de familie pe canapea.
Nu... De ce-şi foloseşte vocea aia calmă şi ciudată?
Habar n-am. E tatăl tău. Eu sunt doar căsătorită cu el.
- Ţinem o şedinţă pe canapea. - Tată, ce se întâmplă?
Ştiu la ce vă gândiţi...
A trecut ceva timp de la ultima şedinţă de familie.
- Care n-a existat niciodată. - Niciodată.
Am observat că unele lucruri au scăpat puţin de sub control,
şi vreau să stabilim nişte reguli.
- Reguli? Nu mi-ai spus nimic... - Ai răbdare.
Lasă-mă să fac asta. Discutăm după aceea.
- Un minut. Ascultă ce am de zis. - În regulă.
Prima regulă... Calculatorul meu e doar al meu.
Când vin acasă, nu vreau să văd pantofi acolo,
reviste sau pisici deghizate în persoane în vârstă.
Gata. Încetaţi.
A doua regulă...
Nu ştiu care-i obiceiul în lumea sutienelor,
dar ce le tot agăţaţi prin baie ca pe nişte ornamente de Crăciun?
E vreo regulă care vă interzice să le spălaţi cu celelalte rufe?
Eu nu-mi atârn lenjeria în baie. Ar fi îngrozitor.
Sutienele nu sunt bluze.
Un sutien sport e tot un sutien.
Şi din cauza notelor la istorie, la ora 22:00 trebuie să fii în casă.
- Începând de când? - Din clipa asta.
Nu! Travis şi cu mine avem bilete la "Plinq"!
"Eu şi Travis".
Tu te duci cu Travis?
Nimeni nu se duce cu Travis.
Deci n-am voie să merg? Cum rămâne cu prietenii mei?
Mike, ce faci?
O să-ţi dai seama când termin,
şi atunci o să-ţi explic. Bine?
Următoarea regulă nu se referă la cineva anume,
dar nu vreau "prostioare" în casa mea.
Ce?
Ce prostioare?
Sex. S-o faci.
Scârbos!
E vina ta, Kristin. Ne-ai stricat viaţa mie şi lui Eve.
Nu mă amesteca pe mine. Eu nu vreau să fac prostioare.
Stai liniştită, cu coşul ăla uriaş pe faţă?
- Mamă! - Mike...
Sunt matură. Nu poţi să-mi spui ce să fac.
- Stai sub acoperişul meu? - Da.
- Plăteşti chirie? - Nu, nu plătesc chirie.
Atunci pot să-ţi spun ce să faci
- în casa mea! - M-am săturat
să tot aud de acoperiş şi chirie.
Şi eu m-am săturat să mă gândesc la tine şi Kyle
într-o roabă, adunând ridichii!
Doamne!
- Mike! - Ridichii?
- Tată, nu s-a întâmplat nimic. - Nu te cred.
Gata! Mă mut.
Ba nu te muţi.
Nu mă crezi?
- Nu. - Mike, spune-i că nu se mută.
- I-am spus. - Spune-i mai clar.
Şi... Boom!
Ce mama naibii e ăla?
Vă mulţumesc. Şedinţa se suspendă.
Mike!
Ştiu că eşti supărat.
- Şi eu sunt supărată. - Nu sunt supărat.
Învârţi de roţi. Asta faci când eşti supărat.
Le rotesc ca să echilibrez uzura.
Asta trebuie să faci la fiecare zece mii de km.
Când ai făcut asta ultima oară?
Acum o oră.
Aş arunca nişte mingi cu fiica mea cea mică,
dar nu vrea să joace cu mine.
Nu e o situaţie prea bună, dar se putea şi mai rău.
Cum să se poată mai rău?
Am fi putut să avem patru fete.
Kyle e un băiat normal,
şi pare să ţină la ea.
Da. Sub aspectul ăla de tăntălău se ascunde diavolul.
Haide.
Ce exemplu le dăm celorlalte?
Se uită la comportamentul ei şi vor vedea un precedent.
Ele caută întotdeauna portiţe de scăpare.
Mike, sunt adolescente, nu avocate.
Mandy o să se folosească de asta.
"Datorită precedentului din cazul
"Kyle şi Kristin vs. decenţa,
aş vrea să fac o orgie romană la mine în cameră."
Mike, îţi place sau nu,
Kristin e un adult, o fiinţă sexuală.
N-ai de unde să ştii asta.
Are un copil.
Poate a luat ceva de la piscina publică.
Dacă vrea să facă sex aici, eu nu sunt de acord. Punct.
Ştii că n-o să fie un final fericit.
Trebuia să foloseşti formularea asta?
Intră.
Bună.
Nu-mi vine să cred că te muţi.
Stai în casa asta de când mă ştiu. N-am stat aici niciodată fără tine.
Ştiu. O să fie în regulă.
Rămân sora ta mai mare,
- n-ai voie să fii tristă. - Dar sunt tristă.
N-am ce face. Urăsc schimbările.
Şi eu.
De ce ai în mână o paletă de culori?
Pur şi simplu.
Nici măcar nu m-am mutat.
Ştiu. Şi regret asta.
Nu vreau să te grăbesc,
dar aş vrea să mă apuc de lucru mâine dimineaţă.
Incredibil!
Oricum pleci.
De ce să nu-ţi duc dorul din camera asta mare,
zugrăvită în albastru Robin?
Ieşi!
Nici să nu te gândeşti să pui o bandă de alergat acolo.
Bună.
Mamă, n-ai cum să mă convingi.
Nici n-aveam de gând. Dar aş vrea să ştiu ce plan ai.
Planul meu e să nu trăiesc într-un stat poliţienesc.
Spre deosebire de Coreea de Nord,
deseară mâncăm lasagna la cină.
Mă duc la Kyle. Boyd adoră apartamentul lui.
Crede că colegii lui de cameră sunt banda Wiggles.
Scumpo, tatăl tău te iubeşte. Ştii asta, nu?
Ciudat fel de a arăta asta.
Mie-mi spui.
La a zecea noastră aniversare, m-a aruncat din avion.
De ce nu stai aici în seara asta
şi vezi ce gânduri ai dimineaţă?
Mamă, nu pot. Ne aşteaptă Kyle.
Bine...
- Mă suni dimineaţă? - Bineînţeles.
Sunt atât de tristă, pentru că...
... stă aici de când mă ştiu.
Termină.
Salut.
Se numeşte "a bate la uşă", Mike. Îţi împrumut cărţi despre asta.
"Legile lui Ed" au căzut ca un fulger la mine în casă.
Fetele au ţipat la mine, Kristin s-a mutat...
Nu sunt surprins.
Şi familia mea a fost distrusă.
Fetele mele n-au vorbit cu mine ani buni,
eu n-am vorbit cu ele...
Era o catastrofă.
Şi de ce nu mi-ai spus asta?
Nu prea mă pricep la comunicare. Tocmai am spus asta.
Kristin s-a mutat la Kyle. Unde-i ticălosul ăla?
- O să port o discuţie cu el. - Linişteşte-te. Vino încoace.
Ascultă, Mike...
Când eram de vârsta lui Kristin,
aveam o fată care locuia în oraşul vecin.
Traversam un lac îngheţat înot ca s-o văd.
Asta se întâmpla înainte să apară costumele de scafandru.
Ca să mă protejez, mă acopeream cu untură.
Şi la ţărm mă pândeau lupii.
Mi-ai mai spus povestea asta.
Ai adăugat şi lupi, îmi place.
Ceea ce vreau să spun pentru că mă forţezi,
e că poate ai uitat cum e să fii tânăr şi îndrăgostit.
Eşti cumva vreo felicitare?
Doamne...
M-am săturat să mă ascund.
Vă comportaţi de parcă aş fi greşit cu ceva.
Şi n-ai greşit? Vii la mine în casă...
Dvs. m-aţi invitat.
- Ieşi cu fiica mea... - Dvs. ne-aţi făcut cunoştinţă.
Kyle, replicile tale încep să mă enerveze.
Întotdeauna v-am respectat fiica şi casa.
Ar fi trebuit să ştiţi asta.
Ce mai face?
Bine.
Şi sunt îndrăgostit de ea. Terminat.
Ce cauţi aici?
Ce întâmpinare! Şeful tău ştie că aşa saluţi tu clienţii?
Are o idee.
Kristin,
aş vrea ceva fără gust
şi care să mă baloneze.
Ai noroc, doar asta avem.
Nu-ţi recomand sushi.
Topitură de sushi?
Atunci nişte plăcintă de mere.
- Bine. - Te rog.
Bine.
Când am terminat facultatea,
a trebuit să stau cu părinţii mei.
Tata venea la mine în cameră în fiecare dimineaţă
să mă întrebe dacă am făcut patul.
La 23 de ani... Mi-am făcut patul?
Vrei să ajungi undeva?
Întotdeauna o să fim copiii părinţilor noştri.
Tată, eu nu mai sunt un copil.
Eşti copilul meu.
Poate că nu suntem de acord, dar asta n-o să se schimbe.
N-o să fiu niciodată de acord cu prostioare la mine în casă.
Cum e la Kyle?
Lui Boyd îi place, au o trambulină acolo unde alţii pun o masă.
Vreau să vii acasă. Gata, am spus-o.
Nu s-a schimbat nimic.
Dacă îţi promit că voi încerca
să te tratez ca pe un adult şi să te respect?
Dacă mă voi strădui mai mult să merit asta?
Fără stingere.
Fără prostioare...
În casă.
Bine, s-a făcut.
Mulţumesc.
Ai cafea la plăcinta asta minunată?
Da.
Îmi place. Aţi pus stafide.
Nu punem stafide în plăcinta cu mere.
Scumpo, abia dacă se vede.
- Eşti sigură? - Te rog, nu-l atinge.
Mâine dimineaţă trebuie să ţin o prezentare.
Crede-mă, aproape că a dispărut.
Bine, dacă tu spui.
Când o să-ţi dispară coşul ăsta?
Ce mai faci?
Mi-e dor de copilărie. Mulţumesc pentru întrebare.
- Salut, Kyle. - Bună, tată.
- Bună, scumpo. - Domnule B.
Mi-a făcut plăcere să luăm cina.
Da, a fost o întâlnire grozavă.
Da.
E un tânăr încântător.
De ce ai bluza pe dos?
Noapte bună, tată.
Respiră...
Nu ştiu.
Poţi să-mi explici din nou?
Sunt foarte supărată şi confuză acum,
şi nu pricep, dar vreau să înţeleg.
- Ascultă-mă, te rog. - Da.
Kristin... are nevoie...
de... camera ei... înapoi.
Tot n-am înţeles.
- Locuiesc într-o casă de nebuni. - Dumnezeule!
- Bună, tată. - Ce faci?
Mai vrei să aruncăm nişte mingi?
Aş vrea,
dar e ora 23:30 şi afară sunt minus două grade.
Atunci las-o baltă!
Mă duc să învârt roţile!
Traducerea şi adaptarea : BRiLi @ www.titrari.ro