Dumnezeule ! Mâinile alea sunt reci.
Cel puţin cumpără-mi o cină !
Spune-i nevestei şi copiilor că-i iubesc !
- Măi să fie ! - E cam întunecos, mamă.
Ce ?
Care e mâncarea mea preferată la spital ? Jell-o (Jeleu) ?
Salut, amice. E bine şi azi.
- Bine pentru ce ? Cine e amicul ? - Da, treci pe la casă.
- A cui casă ? Al cui prieten ? - Ne vedem curând.
Curând ce ? Al cui amic ?
Kenneth.
- Kenneth ? - Kenneth !
Dacă aş avea un fiu, aş vrea să fie ca şi Kenneth Ploufe.
Tu ai un fiu.
Când ne-am mutat aici, el era copilul simpatic de alături.
Copilul ciudat de alături pentru care Phil a avut o slăbiciune
pentru că acest Kenneth îl privea într-un anumit fel.
- Nu i-aş spune erou. - Şi totuşi ai spus.
Tu nu aveai de gând.
Claire mereu a avut nişte probleme cu Kenneth.
- Se holba la mine prea mult. - Poţi să-l învinuieşti ?
Te îmbrăcai prea sexy atunci.
Zece ani. Vă vine să credeţi ?
Cred că ultima îmbrăţişare s-a terminat prea repede.
Veniţi aici !
E prea multă îmbrăţişare.
Are dreptate. De ce să îmbrăţişezi, când poţi să...
- Strângi mâna. - Strângi mâna.
Mă duc să aduc cafeaua.
"Strâns de mână."
Pe bune ?
Trageţi cortina.
O FAMILIE MODERNĂ Sezonul 3 - Episodul 9
Traducerea şi adaptarea Soryn-EL & Lusitan
Nu ştiu ce e mai rău.
Că în fiecare an de Ziua Recunoştinţei participă la un concurs de mâncat plăcintă,
- sau că a ieşit de nouă ori pe locul doi. - Ziua asta n-ar avea farmec fără concurs.
Ba ar avea.
Cred că trebuie să spun povestea cu dovleacul catapultat.
- Nu, nu cred. - Ba cred că trebuie.
Cândva, Cam şi prietenii lui,
Deci ceaţa era peste munţi ca o pătură ce prevestea răul.
În timp ce noi pregătisem catapulta imensă.
Lorna, fiica pastorului, era agitată pentru că trecuse de ora de culcare.
Era ca o sfântă.
A fost singura fiică de pastor pe care am întâlnit-o.
Aşa că în sfârşit am lansat dovleacul
şi naviga prin aer, de la poartă la poartă...
A trecut de capătul terenului, a ajuns în parcare
fix pe acoperişul deschis al pastorului.
M-am întors spre Cody şi i-am spus: "care erau şansele să aterizeze acolo ?"
El a zis, "unde ?", iar eu i-am spus... "Pe trapa pastorelui."
Puteţi intra ! Voila !
- Ce avem noi aici ? - Ornamentul meu pentru Ziua Recunoştinţei.
E minunată. Eşti foarte talentat. Nici nu pot să cred că tu ai făcut-o.
Da, am fost în formă de data asta. M-am şi filmat în timp ce lucram la ea.
Poate putem vedea clipul mai târziu, la petrecere.
- Sau ne putem uita la fotbal. - Mi amor, sunt aşa mândră de tine.
E ceva pe planetă la care să nu te pricepi ?
Ornamente, pentru început.
De ce îi spui că totul e minunat dacă nu este?
Pentru că vreau să-l încurajez. Asta fac părinţii.
Totuşi prea mult, dacă e să mă-ntrebi.
Acum, copiii primesc o fundă că au traversat strada.
Manny are multă încredere.
Trebuie să-i mai spui şi adevărul, iar chestia asta e tare urâtă.
Mama mă critica în tot ce făceam.
Şi uită-te la mine acum. Sunt plină de nesiguranţă.
- Nu pricep. - Să nu-i spui nimic lui Manny.
Bine, dar crede-mă
că dacă acum îi spui adevărul, mai târziu o să-ţi mulţumească.
Ca Mitch şi Claire ? Ei îţi mulţumesc ?
Încă nu, dar o vor face.
- Sunt atâtea amintiri aici. - Da.
- Mai aveţi toate tipurile de cereale ? - Avem o grămadă.
Sigur că aveţi. Doar ai cel mai tare tată din lume.
Şi ce-ai mai făcut ?
Nu te-am mai văzut de când ai renunţat la colegiu.
Nu prea a mers bine.
M-am învârtit pe-aici. Am ajuns să spăl vase în New Mexico.
- Fără o diplomă ai opţiuni limitate, nu ? - Ia-o uşor. E sărbătoare.
Da, a fost greu. Nu, mulţumesc.
Mersi, scumpo. Eşti tare dulce.
A fost greu o perioadă,
după care eu şi colegul de cameră am pornit propria afacere.
- A fost tot în domeniul curăţătoriei ? - Nu.
A fost o afacere mică. Cel puţin la început.
Am început cu electronice, apoi ne-am extins cu jocuri video,
parcuri de distracţii, arene sportive. Orice lucru ce părea minunat.
- M-am întors în oraş să cumpăr un zepelin. - Sfinte Sisoe !
Deci, dacă te duceai la colegiu,
făceai toate chestiile astea patru ani mai târziu sau niciodată.
Alex trebuie luată de la şcoală. De ce nu te duci s-o iei ?
- Vreau să aud mai mult... - Pleacă.
Kenneth, sunt aşa de mândru de tine. Chiar ai reuşit.
Am luat o pauză norocoasă.
La început, am cunoscut un tip foarte special
care m-a învăţat că tot ce cred şi spun, are valoare.
Te referi la...
Taci, Luke. Lasă omul să vorbească.
M-a încurajat să găsesc mereu partea amuzantă şi să-mi urmez...
- Plămânul ? - Nu, inima.
De atunci, mă întreb la fiecare răscruce de drumuri:
ce-ar face Phil Dunphy ?
Super tare !
Pe mine mă bâzâie. E Paris.
E asistenta mea din Tokyo.
Crezi că ştiu să facă un joc demo 4D fără ajutorul meu ?
Nu ştiu. Luke, la ce instrument cântă Yo-Yo Ma ?
Cello (violoncel) ?
E ca mine şi e spectaculos.
Dumnezeule !
Kenneth Ploufe este proprietarul unei staţiuni din Bahamas,
al unui vas de croazieră şi al firmei de lenjerie Lacy Fair.
Port unul dintre sutienele lui !
Uite, are un model la el în poală.
- Nu se poate. - Uită-te la ea.
E vina ta !
- Eşti sigură că o să stai aici toată ziua ? - Nu pot da ochii cu mama.
- Dacă o văd, va trebui să mărturisesc. - Stai calmă, e doar o lovitură mică.
Şi dacă nu spui nimic, nu înseamnă că minţi, da ?
Doar lasă adevărul să vorbească de la sine.
Nu e momentul echivoc pentru morală.
Nu ştiu ce înseamnă asta şi nici nu-mi spune.
Tu eşti cea care îşi va pierde permisul de conducere.
Şi nu ştiu de ce eşti aşa calmă.
Trebuie să păstrăm secretul până mama se va duce la magazin.
Atunci, va vedea şi va crede că i s-a întâmplat acolo,
cum de fapt a şi fost, deci nu e chiar minciună.
Ascultă ce spui. O să ai o carieră de infractor ?
Parcă ai fi mama. Nu ştiu ce o să fac după liceu.
A fost un sunet de încurajare. Am încercat să salvez momentul.
Nu e nimic mai bun decât un sunet de încurajare.
Un astfel de sunet, e răutăcios prin natura sa.
Am încercat să salvez povestea, bine ?
Te-am rugat să n-o spui, ai spus-o şi a murit.
Nu a murit. Te face să gândeşti.
Cam, singurul lucru la care m-am gândit, a fost: "Mersi, Doamne, că s-a terminat."
Am priceput. Deci, de cât timp te inoportunez cu povestirile mele ?
Nu, nu mă deranjează. Ador povestirile tale, da ?
Tractorul în gaura de înot ?
Peruca mătuşii Betty de pe porc ?
Unchiul Carl a spus că nu le putea deosebi.
Vezi ? Astea sunt amuzante. Ai foarte multe care sunt bune.
Asta e viaţa la fermă. Indiferent de vreme, mereu e loc de poveşti.
Eu zic doar să scoţi din colecţie povestea cu dovleacul catapultat.
Poate că ai dreptate.
Spune-le pe cele adevărate, fiindcă oamenii le adoră.
Pardon ? Ce-ai spus ?
Am spus că oamenii râd mai mult la poveştile reale.
Cea cu dovleacul e o poveste reală.
- Destul de reală ? - Nu. Chiar reală.
Serios ?
De-a lungul unui teren de fotbal, până pe acoperişul unei maşini
care era deschis la sfârşit de noiembrie, în Missouri ?
A fost neobişnuit de cald.
Asta explică ceaţa de peste deal.
Şi cine e Cody ?
Ai catapultat cu el, dar, în mod misterios, apare doar în povestirea asta.
Cody a fost ucis în acţiune, în Furtuna din Deşert.
E un erou.
Atâtea întrebări de la unul care n-a catapultat niciodată un dovleac.
Dar nici n-am zis poveşti prosteşti.
Astea nu sunt chestii adevărate.
- O să meargă, nu ? - Cu siguranţă, tată.
De ce să avem o masă lungă
când putem avea patru mai mici, in stil de cafenea ?
Pun pariu că aşa fac francezii de Ziua Recunoştinţei.
Nu te deranjează să stai cu unchiul Mitch şi bunicul, nu ?
Orice e mai bine decât s-o văd pe Lily mestecând.
Apropo, ăsta e lucrul despre care vorbea Kenneth.
Original. Imaginativ. Neînfricat.
Deci Kenneth a devenit bogat întrebându-se "Ce ar face Phil ?"
Cu siguranţă.
De unde mi-a venit ideea asta ? Nu ?
Dar tu eşti tu. Noi de ce nu suntem bogaţi ?
Tu de ce nu faci ce ar face Phil ?
- Phil, de ce n-ai pus frunzele pe masă ? - Încercam să fiu creativ.
O singură masă lungă, dragă.
Dacă a fost bine pentru Cina cea de Taină, e suficient de bine şi pentru noi.
Am altă părere despre ornamentul meu.
- Ba nu. - Ascultă-l.
Dacă-l ducem la Phil şi Claire, nu-l vom mai vedea niciodată, nu ?
- Asta e ideea. - Asta ar fi trist.
Dar poate că supărarea mea mă va face să construiesc ceva şi mai frumos.
Mai ţineţi minte colajul pe care l-am făcut care ne-a ajutat să trecem de Katrina ?
Tu l-ai făcut. Ştii asta.
Ăla e legendarul pilaf de orez
- despre care am auzit ? - Convinge-te !
Obişnuiam să fac în fiecare an, ca garnitură pentru curcan.
- E ceva greşit ? - Mai degrabă lipseşte ceva.
- E cam fără gust. - Pe bune ?
Poate că orezului îi trebuie ceva picant pentru savoare.
Chimenul cred că e cel mai potrivit.
- De când ne împărtăşim criticile... - Nu..
Nimeni nu împărtăşeşte nimic. Manny, îmbracă-te pentru petrecere.
Dar eu apreciez criticile constructive. E important pentru mine să ştiu adevărul.
Mă face mai puternic, nu ca şi cum aş fi puiul mamei.
Da, mamă, poate să suporte.
Asta spune el,
dar nu poţi ştii ce simte cu adevărat.
Unii sunt foarte sensibili,
iar atunci când îi critici,
le distrugi scânteia care-i făcea speciali.
Cred că ştiu ce se petrece.
Bun.
E vorba despre voi doi, nu ?
- Da, aşa e. - Ba nu.
Ba e !
Manny, nu mă supăra şi tu. Du-te de te schimbă.
- Ce să port ? - Arăţi bine în orice !
- Unde te duci, mamă ? - Până la magazin.
Cineva a mâncat toate nalbele.
Îţi pot spune ceva ?
Mă gândeam, ca după vacanţa de iarnă, să mai vizităm nişte colegii.
- Serios ? - Înainte eram dură cu tine.
Îmi pare rău. Ştiu că nu sunt Kenneth.
Voi avea nevoie de tot ajutorul pe care-l pot avea.
Scumpo, sunt foarte mândră de tine.
Mulţumesc.
Ce-i asta ?
- Bun. - Ce faci ?
Unchiul Mitch aduce nalbele.
Dar şi excursia prin Europa poate fi educaţională.
Nu !
Ştii ce e ilegal în Europa ? Nimic !
- Te duci la colegiu ! - Bine.
Fii sigură că te duci !
Floare la ureche.
Îmi cade părul !
Dragule, le puteai aranja mai simplu.
- Le puteai lăsa culcate pe o parte. - Se pare că aşa mă placi.
Culcat pe o parte. Uneori trebuie să fiu pufos şi tare.
E unul din momentele alea pe care trebuie să mi-l amintesc
când mă vor întreba dacă au fost semne vizibile ?
Asta ar face Phil...
ar face origami fantastice din şerveţele care-şi vor încânta invitaţii.
Ştiu, dragule, dar par puţin...
Claire, mereu mă "stingi".
Exact când sunt pe cale să strălucesc.
Dragule, împătureşti şerveţele.
Iar tu visele mele ! Ştii ce mi-a spus Kenneth ?
Secretul succesului lui...
Întreaga lui carieră a încercat să mă copieze.
Doar că el nu avea pe cineva care să-i spună constant ce să nu facă.
Deci motivul pentru care nu avem un dirijabil acostat de cutia poştală
e pentru că mereu îţi dobor ideile ?
Da.
Să ne aducem aminte, Phil.
- Franciza de budincă de orez. - Se mestecă cu uşurinţă.
- Triciclete pentru adulţi. - Nu vei reuşi să cazi.
- Puşca cu aspirină. - Unii o înghit mai greu !
Şi ai uitat una.
Iar acum, scumpa mea Claire, o să te scarpini pe cap...
"TM."
Motor !
Salut, prietene. Pari a fi avut o zi grea la birou.
Stresul de la slujba mea de la fabrica de roboţi asasini
e mult prea mare.
- Trage-mi o aspirină, prietene. - Poate într-o bună zi.
Dar până atunci, încearcă asta.
Adevărata scărpinătoare de cap are 32 de patente în curs de aprobare
care-ţi vor masa scalpul, o adevărată plăcere motorizată.
E minunat şi arată şi bine.
- O adevărată salvatoare de vieţi. - Adică o adevărată scărpinătoare de cap ?
"TM."
Te iubesc, Phil...
- Dar... - Stop.
Iubesc "te iubesc"-ul tău.
Dar m-am săturat de "dar"-ul tău.
Am înţeles.
Bine aţi venit !
O zi a curcanului fericită ! Asta e noua ta maşină ?
- E cea mai tare, nu ? - Nu-mi pot lua privirea de la ea !
Nici tu n-ar trebui s-o faci.
Eşti bine, mami ?
Sunt... Sunt...
Bună ! Să înceapă petrecerea !
- Ce mai faci ? - Bine.
Îmi provoci silă. Ţi-e foame ?
Ce bine, e întreg.
Trecuşi peste limitatoarele de viteză fără să încetineşti. De parcă nu le-ai văzut.
Ba le-am văzut.
Pot fi sincer cu tine, Jay ?
Încep să cred că nu eşti mare fan "Allegria".
Ai şi numit-o ? Minunat.
Sincer să fiu, nu e cea mai bună operă a ta.
Nu mă înţelege greşit. Eşti un copil talentat.
Vei avea mare succes în viaţă.
Dar asta... e o ratare.
- Mama a zis că... - Că e grozavă, ştiu.
- Dar cum a zis-o ? - Ce vrei să spui ?
E o mare diferenţă între "E grozavă !", şi "E grozavă...". Deosebeşti ?
"E grozavă !" şi "E grozavă...".
Tot ce aud sunt oamenii care-mi spun că sunt grozav.
Asta e o problemă, fiindcă de multe ori
oamenii te vor minţi, pentru a nu-ţi răni sentimentele,
dar nu te ajută deloc.
Vei avea mai mult succes în viaţă
dacă ştii la ce eşti şi la ce nu eşti bun.
Suporţi adevărul, nu ?
- Da. - Bineînţeles !
Ce mai faci, scumpo ?
Grozav !
Veniţi la masă !
Două minute până la cină ! Pregătiţi-vă !
Manny, ce ai acolo ?
A făcut un ornament !
- E fantastic ! - Incredibil !
E gunoi.
Nu !
Ce faci ? E minunat !
Nu mai minţi. Jay mi-a zis adevărul.
- Ce i-ai spus ? - Că nu e cea mai bună realizare a lui.
A zis că e o ratare.
De ce-ai spune asta, Jay ?! Parcă m-am măritat cu mama !
- De ce-ai spune asta ? - Fiindcă-i un Pritchett.
Dar nu-i lăsa negativismul să te tragă în jos, Manny.
Cândva vei avea o idee de trilioane
- şi cei care cică te sprijină... - Ajunge, Phil !
- Adu scărpinătoarea. - Adevărata scărpinătoare de cap, "TM" ?
Adu-o şi lasă-i pe restul să decidă de câte milioane te-am privat.
Deja m-am gândit la asta.
- Ce se petrece ? - Suntem pe cale să scriem istorie.
Sau cum îmi place mie să zic, "castorie".
Înainte aveai destul timp să te scarpini în cap.
Dar ce faci în zilele astea încărcate ?
Mulţumesc, paj.
Ce e minunat la ea ? Că o poţi purta pretutindeni.
Porneşte-o, amice.
Parcă o mie de îngeri dansează...
Se pare că are o mică defecţiune în spate.
Opreşte-o ! Opreşte-o, amice !
- Nu merge ! - Părul meu ! M-a prins de păr !
Sunt bine !
Uitaţi de caracteristica asta. Îţi exfoliază... scalpul.
Amice, adu maşina de tuns.
Ţine-o tot aşa, Phil !
Vă admir. Ştiu cum e
- să faci faţă scepticismului celor iubiţi. - Cam, nu începe...
De ce ? E Ziua Recunoştinţei.
Familiile se adună. Problemele ies la suprafaţă.
Doar dacă le menţionezi.
E mai sănătos aşa.
Ştiţi povestea catapultării dovleacului sau trebuie să v-o reamintesc ?
- Am auzit-o. - De câteva ori.
O ador. Cu Cody şi prietenii.
Da. Deci ştiţi cum se termină. Dar cine crede că am inventat-o ?
Nici nu putea fi mai evident.
Aici avem scepticii, distrugătorii de vise...
Familia Pritchett.
Iar aici avem visătorii, artiştii, vizionarii.
Sfântă Caroline !
Ar trebui să credem că ai făcut un dovleac
să zboare peste stadion ?
Îţi pot dovedi chiar acum. Să mergem pe stadion.
Da ! Să mergem. Chiar vreau să văd.
Să-i dăm bătaie ! Visători versus Pritchett.
Când eu zic "dovleac", voi spuneţi "catapultat" !
Nu !
Nu am gătit preţ de opt ore
ca voi să plecaţi să demonstraţi un lucru idiot
care ne va face pe jumătate din noi să ne simţim prost !
Arătaţi puţin respect !
Curcanul miroase grozav, scumpo.
Oare ? Fiindcă ceva miroase a pui.
Bine, să-i punem capăt !
Când eu zic "dovleac", voi spuneţi "catapultat" !
Ce marfă e !
Vreau să filmez. Dar vreau să şi apar în el.
Cam, eşti sigur că va funcţiona ?
Doamne, parcă eşti Cody.
- Crezi c-ai putea lansa un om ? - Luke...
Să lansăm dovleacul întâi.
Se distrează acum, dar vor sfârşi în lacrimi.
Mereu se întâmplă aşa.
Cioc-cioc. Cine e ?
- Fizica. - Mulţumesc.
- Cine-l va lansa ? - Cam !
Ar trebui să-l lansăm toţi !
Treceţi aici.
Să se ştie, nu-i distrug toate visele lui Phil.
Doar cele care pot da greş.
Eu încerc doar să-l pregătesc pentru obstacolele vieţii.
Dacă nu facem noi asta, o va face lumea.
Toată lumea în poziţia de lansare !
Vom mânca o pasăre !
Nu e atât de delicioasă pe cât pare.
Bun...
Uno !
Dos ! Tres ! Trei !
- Ce s-a întâmplat, Cam ? - Nu ştiu.
Putem încerca din nou ?
Nu, aveam doar un dovleac şi tocmai l-am ruinat.
Aveam dreptate !
Regret.
- De obicei ne simţeam mai bine, nu ? - Da...
Urăsc să admit, dar când l-au lansat,
speram să reuşească.
Şi eu.
Gata ! Puteţi să vă bucuraţi.
- Aţi fost destul de aproape. - Nu avem nevoie de mila ta.
Să facem curat.
Poate... să-l lansăm dintr-un unghi mai abrupt ?
Sau să mai ajute cineva să trageţi de praştie.
- Dar nu mai avem dovleci. - Asta-i partea uşoară !
- Sunt pe verande pe toată strada. - Ne ocupăm noi de asta.
Să mergem.
Eu spun "dovleac", voi spuneţi "catapultat" !
Sunt visători şi realişti în această lume.
Ai crede că visătorii sunt atraşi de alţi visători,
iar realiştii de realişti, dar, de obicei, se întâmplă invers.
Dacă funcţionează, să lansăm şi ornamentul meu.
Nu era atât de urât.
Pilaful tău era.
Jay, ai grijă !
Visătorii au nevoie de realişti ca să nu se avânte prea aproape de soare.
Iar realiştii...
Ei bine, fără visători,
ar rămâne mereu cu picioarele pe pământ.
Următorul trece prin... Printre alea două bare !
Presimt !
Când eu, Cody şi Lorna am făcut asta...
Nu vorbi, catapultează.
- Mamă, trebuie să-ţi spun ceva. - Ce e, scumpo ?
Pe locuri !
Am deranjat-o pe Haley când conducea şi am lovit maşina.
Foc !
Fetelor...
Aţi fost la trei secunde distanţă de a scăpa basma curată.
Acum un om ? Vino, Lily.
Luke, nu.
www.titrări.ro Comentarii pe www.tvblog.ro