Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Vi kommer att överleva. Vi kommer att ta oss hem.
Skeppet kom hit av en anledning!
Destiny drivs av själva stjärnorna.
Han och Young är inte överens. Jag vet inte vilket läger som är bäst.
Ska vi låtsas som om inget har hänt? Vi måste vara redo för nästa möte.
- För besättningens skull. - För besättningens skull.
De kommer! Alliansen kommer för att ta Destiny.
De har nåt att öppna dörrarna med!
- Ta skydd! - Granat!
Fall tillbaka!
Du kommer att bli bra. Du har blivit skjuten.
Ni är omringade. Lägg ner era vapen, annars tömmer vi rummet på luft.
Kan de göra det? Då borde de ha gjort det.
Rush, vänta!
Vi kommer inte att uppfylla din begäran att kapitulera.
12 saknas och antas vara fångna, inklusive Riley, TJ, Chloe och Eli.
Jag kommer att rädda alla i gisslan, och jag kommer att återta skeppet. Förstått?
Det här är Young.
Vi har den medicinska utrustningen. Vi är beredda att ge den till dig-
-som ett tecken på god tro. - Tack.
På ett villkor. Du och jag träffas för att göra utbytet.
- Överenskommet. - Låt oss göra det här.
- Brody? - Redo.
Kom ihåg, döda snabbt. Koncentrera er på mitten.
Ja, sir.
Okej.
Är du redo att göra det här?
Vi är redo.
Ta med läkaren.
Öppna dörren.
Jag är inne.
- Vem är det här? - Ronald Greer är också läkare.
- Ett annat erbjudande av god tro? - I utbyte mot löjtnant Johansen.
Vi tar det i tur och ordning.
Gå och kontrollera förnödenheterna och se om det är vad du behöver.
- Skjut inte! - Skjut inte!
- Kraften gick ner på hela skeppet! - Jag kan se det. Stig åt sidan.
- TJ. Gå bakom mig. - Tar hon ett steg i din riktning-
-skjuter jag henne själv. - Jag har fri sikt, sir.
Säsong 1 Episod 20 - Incursion, Part 2-
Gå tillbaka åt mitt håll.
- Sir, jag har fri sikt. - Stå tillbaka, sergeant.
Tusan också.
- Vad hände? - De överraskade oss.
- Ska jag förklara det igen? - Gisslan är värdelösa om de är döda!
De har åtminstone tjänat ett syfte.
Berätta för dem!
Överste...
Jag är här.
Hon dödade just Rivers.
Uppfattat.
Hej, somna inte.
- Det är farligt. - Det är när man har hjärnskakning.
Okej, då...är det tråkigt.
Vad tror du de ska göra med dem?
- Vilka? - Fångarna.
De släpper förmodligen av dem på nån planet. Jag vet inte.
Jag hoppas bara att alla är okej.
Jag hoppas bara att det är över.
Det är inte mycket vi kan göra åt det...
Så, vilopausen är över.
Det här känns bekant.
- Vad fan hände? - Vi får precis igång systemen igen.
- Då kanske vi kan analysera... - Skit i att analysera! Fixa det!
- Vi måste veta vad som är trasigt. - Gör det nu!
- Rivers är död. - Vad?
Ja, det måste bli någon.
Skulle du föredra att det var Chloe eller Eli? Löjtnant Johansen, kanske?
- Säg inte att du inte tänkte samma sak. - Lista ut vad som är fel med skeppet-
-och fixa det. Fixa det nu.
Jag har order att hjälpa till.
- Vad heter du? - Koz.
Jag låter dig veta vad jag behöver.
Du vet att det finns ett sätt att rädda dem.
- Du överväger det bara inte. - Jag tänker inte överlämna skeppet.
Vad är så underbart med det?
Ger vi upp, dödar hon alla utom dem som har nåt värde för henne-
-och låt mig säga dig, att det är inte många människor.
- Överste? - Det här är Young.
Jag vill tala med civilpersonen.
- Det här är Camile Wray. - Young går inte att lita på.
- Kan man lita på dig? - Ja.
- Varför lät du dem planera ett bakhåll? - Jag uttryckte mitt missnöje.
- Och du kunde inte stoppa dem. - Nej, uppenbarligen inte.
För det blev en av dina män dödad. Lever du inte upp till ditt löfte-
-två gången, dödar jag igen. Förstår du?
Nej, jag förstår inte, men jag tror dig.
Jag säger ja till ditt första erbjudandet...
...med en modifiering.
Fyra av dina män, mot fyra av våra.
Och mat och vatten för tre dagar.
Kommer mat och vatten att erbjudas till gisslan?
- Jag har ingen nytta av dem som döda. - Då är vi överens.
Nästa gång tar vi förnödenheter med oss i den första vågen.
Om det finns en nästa gång.
- Tusan också. Ficklampa, ficklampa! - Vad händer?
Det vet jag inte, Koz. Jag har händerna i någons kropp just nu.
- Har vi några svar ännu? - Bara ett.
Det är exakt 46 minuter, 37,4 sekunder mellan haverierna.
- Och? - Det är lättare att visa dig.
Brody?
Vad tittar jag på?
Vårt problem. Det är en binär pulsar.
Det är en roterande neutronstjärna och en vit dvärg-
-som kretsar runt en punkt i rymden. - Vad innebär det för oss?
Pulsarer avger gamma- och röntgenstrålning när de roterar-
-och korta dödliga utbrott av joniserad strålning.
- Skölden och skrovet skyddar oss nu. - Men pulsaren bokstavligen-
-äter av den vita dvärgen, sliter av stoff som skapar en skiva.
Varje varv går dvärgen genom stoffet-
-som avger en större gammastrålning på toppen av vad vi redan träffats av.
Därför stängs våra system ned.
Skölden drar extra ström för att kompensera.
Det händer var 46 minuter, 37,4 sekunder.
Det är vad som dödade deras man, och det kommer att döda oss.
Alliansen råkade ringa in när pulsaren var inom räckhåll.
Destiny var tvungen att gå ur ultrafart. Det är dålig timing - otur.
- Varför är vi fortfarande här? - Vår ultrafartförmåga har äventyrats.
Skrik inte. Vi vet inte varför ännu.
Skölden håller oss vid liv, men den kommer att svikta snart.
- Och när den gör det... - Dör vi.
Ja.
- Strålningsutbrotten orsakar felen. - Vilket bara förvärras.
För att skölden kommer att svikta till slut, ja.
Om vi inte kommer på nåt sätt att hoppa till ultrafart.
- Hur mycket tid? - Enligt Rush tål vi två utbrott till.
Folk kommer att börja dö av den tredje.
Jag såg vad utbrottet gjorde med en man när han inte var skyddad av skeppet.
Först gör vi bytet.
Och sen diskuterar vi det här nya problemet.
- Är läkaren klar med Varros operation? - Inte än.
- Ta då reda på vad som tar sån tid. - Jag gör det.
Löjtnant, jag skulle kolla hur det går.
Det skulle gå mycket snabbare om inte lamporna slocknade.
Det är ett helt annat problem.
Destiny kom ut ur ultrafart inom räckvidd av en pulsar.
Skölden kommer att svikta snart. De försöker att lösa det, men...
Hon kommer inte att låta dem göra det.
Jag ska göra mitt bästa för att övertyga henne.
Löjtnant Scott?
Vi har varorna de begärde och är redo för bytet.
Uppfattat.
- Jag mår bra. - Och Varro?
Jag har gjort vad jag kan för honom.
Håll den stadigt. Använd den här.
- Överlever han? - Kulan är ute och blödningen stoppad-
-så han bör ha en chans. Jag skulle vilja ta en titt på de andra sårade.
- Visst. - Kom.
- Tar du den? - Camile?
- Vad är det? - En skottsäker väst.
För säkerhets skull.
Ska jag förvänta mig att de litar på mig om inte jag visar att jag litar på dem?
Med all respekt, frun. Jag tror inte att man kan lita på dem.
Berätta för överste Young att jag uppskattar hans oro.
Han sa att du inte skulle ta den. Jag tänkte att jag försöker ändå.
- Är du säker på det här, sir? - Nej.
Det duger för mig.
Jag hoppas att du gör ett bättre intryck än jag gjorde.
- Är ni redo, befälhavare Kiva? - Ja, det är vi.
Öppna den, Brody.
Löjtnant. Tack. Jag tar över härifrån.
Okej, mr Brody.
- Jag bad om civila. - Det är de två vi hade.
Vi enades om fyra för fyra.
- Fyra. - Löjtnant Johansen då?
Hon stannar.
Även om vi lyckas hoppa till ultrafart, är oddsen inte så bra nu...
- Då är vi tillbaka där vi började. - Ja, men det behöver inte sluta-
-med att en förlorar. Kan vi bara komma på ett sätt att jobba tillsammans...
Jag ser att du gillar att prata dig igenom problem.
Men om ni inte löser det nya, har ingen av oss nåt mer att prata om.
Brody.
Gå till sjukavdelningen.
Var är Chloe och Eli?
Hon sa att de var de enda två civila.
Var fan är de då?
Det kommer att gå...
Förlåt...
- Ta en paus, Eli. - Nej, nej.
Vi måste vara nära nu.
Vet du vad? Vi borde göra det här två gånger i veckan.
Det här är motion som verkligen motiverar mig.
Bära en skadad person genom hela skeppet...med låg syrenivå.
Goda tider.
Tack, Eli.
Vänta tills det är din tur att bära mig.
Du är en fantastisk vän.
Du kan aldrig ha för många såna. Såvida du inte är en av dem på Facebook-
-som bara accepterar allas vänbegäran.
Det är som, du vet, var lite selektiv.
Eli!
Jäklar!
- Förlåt... - Det är lugnt.
- Mår du bra? - Ja.
Förlåt.
Okej, tack.
Det finns inga spår av Eli eller Chloe.
Det finns inga dödsoffer på vår sida förutom Rivers.
- De måste gömma sig nånstans. - Jag hoppas det.
Den pojken skulle ta en kula innan han lät dem kröka ett hår på hennes huvud.
Bli inte distraherad.
Det är jag inte, jag vill bara... få det här avklarat.
Jag önskar att översten kunde säga orden så vi kan gå dit och lösa situationen.
Han gör det rätta när rätt tillfälle kommer.
Det måste du lita på. Hundra procent.
Jag vet inte hur du gör det.
Man måste lära sig.
Tack.
Din befälhavare har redan visat sin uppskattning genom att inte döda mig.
Det måste vara svårt att tvingas rädda livet på sin fiende.
Jag hade gjort det ändå.
- Hur är det med smärtan? - Uthärdligt.
- Jag försöker att säga... - Jag bryr mig egentligen inte.
Jag har varit med alldeles för länge, Och jag har andra patienter-
-så ursäkta mig.
Sparar på luft eller medvetslös?
Jag bara tänker.
På vad?
Jag trodde att jag hade många vänner...
Men det har jag inte.
De är en miljard ljusår bort, men de är fortfarande dina vänner.
Nej, de bryr sig egentligen inte om mig.
- Och jag bryr mig inte om dem heller. - Det var snällt.
Nej, för innan jag träffade dig...
...visste jag inte riktigt vad en vän var. Förstår du vad jag menar, Eli?
Nej.
En vän är nån som stöttar dig oavsett vad.
- Som du. - Chloe, varför kan vi inte...
Och jag säger inte det bara för att det känns som att jag ska svimma.
Även om jag gör det, ville jag bara säga det först...
När jag säger sånt till dig, reagerar du alltid som att du fått nåt andrapris.
Men så är det inte.
Jag vet. Det är...
- Det är bara det att... - Jag vet.
Klart att du gör.
Det finns en konsol där borta. Jag märkte inte det när vi kom.
Och den har ström.
- Kan du kalla på hjälp? - Jag kan försöka.
Dr Park?
Det är inte mycket till lösning, men vi behöver inte sköld överallt.
- Bara sidan mot pulsaren, eller hur? - Stämmer.
Vi måste lämna lite på undersidan, men vi bör kunna överföra ungefär 90%.
Det borde köpa oss tid att återställa ultrafarten.
- Varför har inte ni gjort det redan? - Man kan inte göra det inifrån skeppet.
- Jo, om vi kontrollerade huvudsystemet... - Nej, nån måste gå ut.
Jag kan tala om vart ni ska och vad ni ska göra. Mekaniken är relativt enkel.
Då kan väl du ta på dig rymddräkten.
Om du kan få igång ultradriften under tiden jag är borta, är vi överens.
- Vi fixar det. - Det vet jag. Byt om.
De har bara tid mellan gamma- utbrotten att fullborda sitt arbete.
Nästa är om mindre än 20 minuter. Tiden är uppenbarligen viktig.
- Vad behöver ni från oss? - Det är ett hål i tillgångskorridoren-
-som ni kontrollerar. Det är den utgång som är närmast arrayprocessorn.
Vi vill att ni släpper in oss.
Överför kontrollen från alla system till oss, så släpper vi in dem.
Du förstår väl att, om du inte hjälper oss att rädda skeppet-
-kommer alla att dö. - Jag förstår.
Jag vill att ni överför skeppets system till oss.
När undersökte ni utrymmet senast?
Jag gör det. Kan jag få en radio?
Calvos, det här är Telford. Ge mig tillgång till den skadade sektionen.
- Tror du att hon bluffar? - Nej, hon vet vem hon har att göra med.
Men du har inte så mycket att välja på.
De kommer åtminstone att hålla några av oss levande. I ett tag, i alla fall.
- Som du. - Jag har nyligt varit i deras tjänst.
Jag är ingen att avundas.
David?
Det var på tiden.
Gör det. Överför kontrollen och överlämna er själva.
Alla utom Rush och Brody. Låt dem retirera till en av kontrollrummen.
- De lär märka att Rush saknas. - Säg att de fick panik och sprang.
När de söker dem, är det för sent.
Vid första tillfälle, tar jag en konsol, och överför kontrollen till Rush.
När de får reda på det, dödar de fångar.
Jag låter dem inte få reda på det. Inte på en gång, i alla fall.
Jag stänger inte ut dem helt. De får kontrollen tills jag säger stopp.
De kommer att föra alla fångar till en avdelning, annars föreslår jag det.
Jag kontaktar Rush och säger var de är.
- Sen kan han tömma luften ur de andra. - Var kommer du att vara?
Oroa dig inte. Jag måste gå.
Det är klart.
Bäst att inte stanna kvar.
Det här är överste Young. Jag överger skeppets kontroll under vissa villkor.
- Fortsätt. - Garantera mitt folks trygghet.
- Överenskommet. - Ingen kommer till skada under övergången-
-och ingen vedergällning efteråt. - Var det nåt mer?
Det var allt.
- Då så. Dags att få panik och springa. - Vänta. Vi får ett meddelande från-
-en outforskad del av skeppet.
- Det är Eli. Vad ska vi göra? - Ni måste sticka. Lycka till.
Detsamma.
För över kontrollen till dem.
- Nånting? - Jag skrev med De gamlas text-
-så det kan ta tid för nån att...
- Vad är det? - Vi fick ett meddelande.
Vad står det?
Åh, nej!
Vi bör nog stanna kvar.
- Överföringen är klar. - Öppna dem.
Ingen skottlossning, det är ett bra tecken.
- Sömmen verkar vara uppriven. - Du rör dig för mycket.
Jag förstår din ilska över att ha förlorat skeppet, men det var aldrig ert.
När allt är klart, måste båda sidors synder förlåtas.
Vapenvila?
Öppna dem.
- 46 minuter, mina herrar. - Ja, sir.
De är inne.
Jag dämpar sköldstyrkan i den delen.
Stänger artificiell tyngdkraft.
En av kraftreläerna slocknade.
- Nåt som är fel? - Vi förlorade ett kraftrelä.
Varför tar du inte tag i det?
Gå! Jag kan öppna och stänga dörrar.
- Är det den? - Ja, han sa att den skulle vara här.
Nej...!
Överföringen avbröts.
- Vad är det? - Den går inte att låsa.
- Hur lång tid har vi på oss? - 14 minuter.
Det här är Calvos. Kiva och Telford har blivit skjutna.
- Kommendören andas men är medvetslös. - Ta dem till sjukvården.
- Några spår av fienden? - Nej.
Var är dina män? Dina soldater. Hur kom de in i portrummet?
Jag vet inte vad du pratar om. Jag har folk på utsidan av skeppet!
Fienden har tagit sig över våra spärrar. Telford och Kiva har blivit skjutna.
Jag tar befälet.
Överste Young, det här är Scott. Redo att komma tillbaka. Sänk skölden.
Jag upprepar, det här är Scott, kom. Skölden är uppe. Vi tar oss inte in.
De räddade våra liv. Sänk skölden.
Sänk den förbannade skölden!
- Sänk skölden. - Prova en annan kanal!
- Det här är Scott. Svara! - Nåt är på tok. Vi måste hitta-
-en annan väg in. - Nej, vi har inte tid.
Vilken annan väg finns det?
- En luftsluss i den främre delen. - Den är i en outforskad del av skeppet.
- Vi kan ändå inte öppna den härifrån. - Eli...
Löjtnant. Jag vill att ni går tillbaka mot framsidan av skeppet.
- Det är vägen in. - Vi tittar på vägen in, just nu.
Ni måste gå så fort som möjligt. Gå nu!
Vi är på väg.
- Vad är det som händer? - Jag får ett meddelande.
Att jag måste iväg.
Jag förklarar var du är, så du är säker tills de kommer.
- Vart ska du? - Vad som än händer, du vet, eller hur?
- Du skrämmer mig, Eli. - Jag måste sticka.
Eli!
Calvos. Vad hände?
Kom igen...
Separera de civila. Ta med dem till en annan avdelning.
- Det här är Varro. Vad gör du? - Jag tänker avsluta det här.
- Skicka deras sårade soldater till mig. - Då räddar jag inte er befälhavare.
De kommer inte att klara sig.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter