Din episoadele anterioare...
Aş putea da testul luni?
Nu poţi mâine, după ore?
Nu pot. Muncesc în serviciul comunităţii.
E o linie telefonică de urgenţe.
E stenograma unui apel primit seara trecută.
"Era să fiu prins în seara asta."
"L-am pierdut şi nu-l mai pot recupera."
"Mai bine mort, decât aşa."
Nu am vrut să fac rău nimănui, dar acum sunt silit să o fac.
- Alo. - Ezra!
- Trebuia să îţi aud vocea. - Ştiu. Nu mă mai poţi suna aici.
Doamne, e grozav!
Dau o petrecere surpriză la lac. Am nevoie de ajutorul tău.
Caleb poate că nici nu şi-a mai serbat ziua vreodată.
- Nu o cunosc pe această Emily. - Cred că o să-ţi placă.
Vreau să fiu sigură că încă mă place.
- Vă credeam plecaţi! - Ne-am întors săptămâna trecută.
Holden! Uite cine e aici!
- Ce mai faci? - Bine.
Te rog, nu face ceva ce rişti să regreţi, Lucas.
- Hanna! - Nu răspunde!
Lasă artificiile! Lasă tot!
Nu e vorba despre artificii, Hanna!
Unde e Lucas? A rămas acolo?
Poftim o aspirină! Vrei să-ţi fac o supă?
Mersi, dar nu mi-e foame.
- Vrei o pătură? - Sigur.
Poftim geanta!
Cred că a sunat Caleb. Telefonul tău scotea un sunet.
Han? Ştiu că poate nu eşti pregătită să vorbeşti despre asta,
dar şeriful spune că în zori vor draga lacul.
Lucas nu e în lac.
- Nu a ieşit la mal. Am aşteptat. - Ştie să înoate.
E pe acolo, pe undeva. Presimt.
Tot nu pot să cred că Lucas l-ar ajuta pe A.
De ce nu? Jenna i-a făcut la fel lui Caleb.
A ştie că Lucas e prieten cu Hanna.
Nu, înţeleg. Dar nu cred că Lucas poate fi aşa de violent.
Ba poate.
El a distrus monumentul comemorativ pentru Alison.
- De ce? - Ca să îl protejez.
A trecut prin multe. Alison chiar l-a torturat.
Poate e vremea să începi să te protejezi pe tine însăţi.
Mă doare capul.
- Hanna, nu o bea! - E apă din lac.
Prea târziu.
- Cum a ajuns acolo? - Geanta era afară, în maşină.
- Toate eram înăuntru. - Nu şi Lucas.
Poate vrea să termine ce a început.
"Nu-i amuzant să bei apă de lac. Să-ţi iasă pe nas, târfă! A."
Traducerea şi adaptarea: Felixuca & Cookie
Nifty Team & Titrări.ro Comentarii pe www.tvblog.ro
Bine, mersi! Lucas şi-a sunat părinţii azi.
Şi tot nu a ajuns acasă? Cred că sunt înnebuniţi!
A zis unde e, pe unde a umblat?
- A băut la petrecere? - Nu.
- S-a certat cu cineva? Hanna! - Nu ştiu.
Ar trebui să îi sun. Îmi dai numărul lor de acasă?
De ce trebuie să-i suni tu?
Fiica mea a dat o petrecere de la care fiul lor nu s-a întors.
Ar trebui să-mi asum o parte din răspundere.
Ştiu că eşti supărată şi frustrată că prietenul tău are probleme
şi a fugit în loc să-ţi ceară ajutorul.
Când va fi pregătit, îţi va spune ce i se întâmplă.
- Să mergem la Spencer acasă. - Nu vă vedeţi cu ea la şcoală?
Avem o prezentare în grup. Trebuie să o mai vedem o dată.
- A a fost sigur la casa de la lac. - Ai găsit astea în pod?
Poza cu păpuşile decriptată de Caleb pe telefonul lui A
a fost făcută la casa de la lac.
A s-a instalat lejer acolo.
Familia mea nu mai trece pe acolo după Ziua Muncii.
E locul perfect pentru un bârlog malefic.
Şi priviţi data!
E de când am fost acolo cu Caleb.
A era în casa de la lac când eu şi Caleb...
..."Fraternizaţi" pe canapeaua bunicii mele.
- Cine ne-a spus? - Nici nu contează.
Acolo sunt patru dormitoare care au paturi!
Aţi văzut pe cineva? Aţi auzit ceva?
- Eram ocupaţi. - Da, vă făceaţi de cap.
Stai. Ai zis că Lucas părea să ştie bine ce e în pod?
Poate ştergea urmele lui Garrett şi Jenna.
Uitaţi! E o adresă. Smitty's. Strada Hyperion nr. 801.
Ce e Smitty's? Un restaurant? Un bar?
Strada Hyperion. Nu e la Philadelphia?
Mergem după ore să verificăm?
Da. Dacă aşa nu te duci singură, poţi conta pe mine.
Te superi dacă nu vin? Încă simt gustul apei din lac.
Puteam să jur că mama m-a prins. I-am zis că mă văd cu Holden.
Holden Strauss? Parcă era în Portugalia.
De ce îl sunai pe Ezra de pe telefonul tău?
Nu am găsit un pretext să ies şi să îl sun de pe al tău.
Nu că ar mai conta. Ezra nu îmi mai răspunde.
- Tata l-a ameninţat cu poliţia. - Ce? Aria, îmi pare rău!
Credeam că ai mei vor înţelege sau că măcar vor încerca.
Ştiu ce minunat e... Bună, Holden!
Bună, Aria, Spencer! Mă bucur să vă văd!
Cum a fost în străinătate?
Tata studia algele în deltă.
Am purtat mai tot timpul cizme pescăreşti. Naşpa!
Mă întrebam dacă vrei să ieşim în oraş diseară.
Nu pot, dar mersi! Sunt pedepsită.
Serios? Tatăl tău mi-a zis că nu e nicio problemă.
Au vorbit părinţii noştri? Mama te-a pus să mă suni?
- Nu. Eu am sunat ca să le cer voie. - Cine mai face aşa ceva?
Părinţii mei sunt de modă veche, ţin mult la politeţe...
Nu vreau să spun că ar fi...
Râzi, dar îţi voi trimite un bileţel de mulţumiri
pentru că mi-ai permis să îţi întrerup conversaţia.
Sunt puţin încurcată. Mă inviţi la o întâlnire?
- Ţi se pare ciudat? - Nu...
Dar ne cunoaştem din grădiniţă.
Problema e faza cu lipiciul? Ţin minte că tu m-ai provocat!
Nu, era o simplă provocare. Am fost doar prost informată.
M-am gândit că dacă seamănă cu sosul de friptură...
Acum ne-am mai copt la minte...
Cină şi un film? Promit, nu te scot la paste!
Bine. Aş vrea să ne vedem. Mă gândesc eu cum ne vom amuza.
Super! Facem ce vrei tu. Trimite-mi pe SMS detaliile.
Sigur!
Nu-i aşa că e ciudat?
Îl folosesc ca alibi şi acum vrea el să ieşim împreună?
- Nu e aşa de ciudat. Te place. - Ne ştim de o viaţă!
Eşti drăguţă şi el te place.
Spune că vorbeau despre laboratorul de chimie,
dar Noel a vorbit cu cineva la telefon toată noaptea,
la petrecerea de ziua lui Caleb.
- L-ai văzut făcând ceva dubios? - Nu ştiu. Eram ocupată cu altele.
Cu Lucas? Cui îi pasă?
Mai întâi Lucas distruge aniversarea lui Caleb.
Apoi îi pune pe toţi pe jar făcându-se dispărut.
Chiar e aşa de disperat să fie în centrul atenţiei?
- Mona... - Revenim la oile noastre?
Cred că îl pierd pe Noel.
A trebuit să îl momesc să facem baie goi puşcă
doar ca să mă bucur de atenţia lui.
Apoi ne-am certat rău în drum spre casă. Hanna!
- Unde duci aia? - În depozit.
Nu. Ar trebui expusă pe holul de la sud.
Directorul mi-a zis să o dau jos.
Nu ai auzit asta de la mine,
dar conducerea nu vede cu ochi buni coroniţele şi salopetele portocalii.
Nu renunţă la coroniţă!
Ce zici? Sunt doar paranoică? Hanna, tu mă asculţi?
- Da, sigur. - Ce am zis?
Nu poţi să-mi spui, nu?
Eu ascult fiecare detaliu lacrimogen când ai o problemă cu Caleb,
iar tu nici nu poţi da din cap, prefăcându-te că-ţi pasă de mine!
- Regret! Am multe pe cap. - Şi eu.
Mi-am pus sufletul pe tavă în faţa unei fete
căreia îi pasă mai mult de poza de absolvire decât de prietena ei.
Eşti culmea egoismului!
- Alo. - Am o problemă.
Cu cine vorbesc?
Lucrezi la o linie de urgenţe. Nu pot rămâne anonimă?
Ăsta e numărul meu personal.
Personal? Deci pot spune orice vreau, chiar şi ceva... pervers?
- Maya?! - Ştiu, sunt deplasată.
Deci? Spui sau nu?
- Ce? - Ceva pervers.
Aş prefera să-ţi şoptesc la ureche, diseară.
Mai mergem la concertul trupei ăleia care-ţi place ţie?
Sigur, dar... Stai puţin! Mă mai sună cineva.
- Trebuie să răspunzi? - Poate lăsa un mesaj.
- Ai cumva o legitimaţie falsă? - Nu o folosesc niciodată, dar da.
Ai cumva două?
Părinţii au făcut razie în camera mea
după ce m-au trimis în tabăra militară.
- Ia ghici ce au găsit! - Îţi pot face rost de una.
A fost... mai uşor decât credeam.
- Te mai pot ajuta cu ceva? - Nu. O să-mi văd iubita.
Problema s-a rezolvat. Ne vedem mai încolo.
E cineva?
VIAŢA E UN VIS, HANNA. EU SUNT COŞMARUL TĂU. A.
Cum se descarcă Mersul Trenurilor, putem să plecăm.
Semnalul e foarte prost.
Ce faci?
Cumpăr bilete la The Rangely Playhouse.
Nu trebuia să mergi cu Ezra? De ce ai semnal mai bun ca mine?
Să facem schimb de locuri!
- Acum mă duc cu Holden. - Dacă vine şi Ezra?
Asta e ideea.
Ezra a cumpărat bilete acum două luni.
Îl adoră pe Arthur Miller, deci abia aşteaptă...
Holden a zis că vom face ce vreau eu.
Sigur. Deci, dacă Ezra e acolo şi se întâmplă să îl vezi...
Poate soarta va ţine cu noi.
Aş vrea să nu fie nevoie să îl folosesc pe Holden.
Hai, nu eşti...
Următorul tren pleacă în 20 de minute.
- Ar trebui să plecăm. - Ce?
Lucas m-a sunat din nou în zori, înainte să plec la liceu.
Ce ciudat a fost aici în ultimele două zile!
Ai vorbit cu el?
Părinţii lui au zis că nu vrea să discute cu mine.
Ar trebui să îl căutăm. Ţi-au zis unde e?
Stă la vărul lui.
Cică nu vrea să vină acasă. Are ceva de rezolvat.
L-am sunat pe vărul lui. E clar că îl acoperă.
Mă prind când sunt minţit. Lucas sigur nu e acolo.
Nu prea avea unde să se ducă. Poate s-a întors la Rosewood.
De ce spui asta? Ştii ceva despre el?
Nu.
Mă gândeam să verificăm la casa de la lac a lui Spencer.
Poate s-a întors acolo.
Nu ştiu prin ce trece acum, dar vreau să îl ajut.
Caleb, când va fi pregătit să vorbească, o va face.
Nu pot şti sigur. Vii cu mine sau nu?
Nu ştiu, nu cred că ar trebui să ne ducem în locul ăla neumblat.
Nu vrei să îl găsesc. De ce?
Nu cred că e o idee bună să-l strângem acum cu uşa.
- Hanna, ce s-a întâmplat pe barcă? - Ţi-am zis deja.
- Nu toată povestea! - Nu mai e nimic de zis.
- Nu eşti sinceră cu mine. - Mă faci mincinoasă?
Încetează! Spune-mi ce ştii. Mereu am spus adevărul.
Dacă vrei să-l găseşti pe Lucas, du-te. Nimeni nu te opreşte.
Caleb...
TREBUIE SĂ VORBIM
Ar merge mult mai uşor dacă am şti ce căutăm.
Sigur am coborât unde trebuie?
Da. După hartă, ar trebui să fie pe aici.
Hyperion numărul 801. Dar... nu poate fi aici.
- Pe semn scrie Smitty's. - Numărul 803 e chiar acolo.
800 e vizavi, deci...
Pe chitanţă mai e vreun indiciu
de ce ar fi venit aici A sau ajutorul său?
Nu. Sunt doar reviste.
Mai încolo e un magazin de jucării.
Poate A l-a trimis acolo pe Lucas să cumpere păpuşile alea sinistre.
Părinţii tăi lucrează în oraş.
Poate au cumpărat de aici gumă şi reviste.
Poate, dar telefoanele mobile? Nu păreau ale părinţilor mei.
Apartamentul Melissei nu e la zece străzi distanţă?
Încep să cred că e o fundătură.
- Vrei să bem o cafea? - Nu pot.
I-am promis lui Holden că ne vedem la 19:30.
Oare fac ce trebuie?
Da! Îţi asumi un risc, dar eşti curajoasă şi romantică.
Mă suni mai târziu să îmi spui cum a mers?
- Da. - Bine.
Apelurile se primesc aici şi eu înregistrez numerele.
În manual sunt numere de urgenţă şi organizaţii
către care putem trimite oameni.
Frumos din partea ta că îi ajuţi pe oameni.
Au noroc să te găsească pe tine.
Să mă schimb şi putem lua cina înainte să ieşim.
S-a făcut!
E mobilul meu!
- Totul e bine? - Da.
Îmi pare rău, trebuie să rezolv.
Nicio grijă. Trebuie oricum să mă pontez.
- Ne vedem mai încolo? - Sigur.
Iau ceva de mâncare şi ne vedem în spatele casei tale.
- Te pot ajuta? - Nu ştiu sigur.
Am fost plecată câţiva ani. Încerc să o găsesc pe o prietenă.
A fost pacientă aici. O cheamă Jenna Marshall.
- Fişele sunt confidenţiale. - Nu de fişă am nevoie.
Ştiu că a învăţat la o şcoală pentru nevăzători din Philly.
Credeam că e asta.
Nu-ţi pot spune nici pe ce scaun a stat.
- Te mai pot ajuta cu ceva? - Cred că nu.
Scuză-mă!
O cauţi pe Jenna? O cunosc.
Hanna, nu ai spălat-o deja?
- De patru ori. - Tot pute.
- Unde e Maya? - Ne vedem mai târziu... cred.
Maya îmi ascunde ceva. Primeşte telefoane ciudate şi SMS-uri.
Îmi dau seama că o supără.
Ar trebui să o întreb, nu? Fac din nou parte din viaţa ei.
Ar trebui să ştiu ce se întâmplă.
Doamne, nimeni nu mai are voie să aibă un amărât de secret?
Telefoane, SMS-uri? Îmi fac griji. Poate o hărţuieşte A.
Em, dacă nouă ni se face rău de fiecare dată când sună telefonul,
nu înseamnă că întreaga lume stă cu frica în sân.
- Crezi că sunt paranoică? - Maya se poate purta aşa
din o sută de motive care nu au legătură cu A.
Şi dacă îţi ascunde ceva, poate că e spre binele tău.
Hanna, promite-mi că nu vei lucra niciodată la o linie de urgenţe.
Îmi pare rău. M-am certat cu Caleb.
Încerc doar să îl protejez.
Dar e naşpa să joc rolul iubitei care ştie prea multe.
E la fel de naşpa să fii iubita care ştie prea puţine.
Poftim. Cu zahăr sau cu zaharină?
Cu zahăr. Îmi pun singur.
- Unde e? - Spre stânga, sus.
- Mişto truc, nu? - Da.
Simţi diferenţa?
Granulele de zahăr sunt mai mari.
Şi ai fost colegă de şcoală cu Jenna, în Rosewood?
Nu, o cunoşteam dinainte.
Când s-a mutat în Rosewood, am cam pierdut legătura.
Tu şi Jenna v-aţi înscris la centru în acelaşi timp?
Veneam aici de ceva vreme până să se înscrie Jenna.
Sufăr de o boală genetică.
Am orbit treptat încă de la naştere.
Efectiv, am văzut cum orbesc.
Când mi-am pierdut vederea, nu eram încă pregătit.
M-am înfuriat şi am devenit deprimat.
- Jenna m-a salvat de mine însumi. - Te-a ajutat?!
Era tare concentrată! Ba, mai degrabă, hotărâtă.
A învăţat mai multe într-un an decât alţii, în patru.
Cred că era motivată să scape de aici.
- Ca să meargă în excursii? - Doar nu suntem la închisoare!
Suntem încurajaţi să ieşim singuri în lume şi să exersăm.
E plăcut să mai schimbi decorul.
E o glumă, Spencer! Poţi să râzi!
Nu, îmi cer scuze, eu... Mă întrebam unde a plecat.
Ţi-a spus vreodată unde a plecat sau pe cine a cunoscut?
O tot auzeam spunând că are socoteli de încheiat acasă.
N-am mai vorbit de mult cu ea. Orice-ar fi fost, sper c-a rezolvat.
- Tu când ieşi de aici? - Eu mi-am terminat recuperarea.
Mai ajut la cursul artistic de câteva ori pe săptămână.
Dacă Jenna nu mă împingea spre artă, mi-aş fi pierdut propria identitate.
Acum, pot dărui puţin din ceea ce mi-a oferit ea.
E ora 18:14.
Îmi începe următorul curs.
- Încântat de cunoştinţă. - Asemenea.
E totul în regulă? Ai pulsul foarte accelerat.
Nu, doar că nu vreau să pierd trenul.
Scuze. Trucul cu pulsul l-am învăţat tot de la Jenna.
- Fata asta e plină de surprize! - Ştiu.
Cred că tocmai asta o face atât de specială.
Se pricepe să citească oamenii. O zi bună!
- La fel. - Mersi.
O clipă, domnişoară! Trebuie să semnaţi condica.
Dar eu tocmai plecam.
Aţi luat loc şi aţi băut cafea. Asta vă transformă în vizitator.
Ce scrie pe semn?
"Toţi vizitatori trebuie să semneze condica."
Jada! Vrei să te întorci?
- O seară bună! - Da, mulţumesc! Asemenea!
Tu n-ai C.I. falsă? Ni le-am făcut împreună.
- E pentru Maya. - Eu nu semăn deloc cu Maya!
Ai 1,57 cm înălţime şi eşti brunetă, ca ea.
Asta-i cea mai bună opţiune pe ultima sută de metri.
În plus, mergem la "The Bluebird", în Camden.
În Jersey? Atunci, n-o să aibă probleme.
Bun, toate uşile şi ferestrele sunt încuiate.
Poţi s-o suni pe Mona, s-o inviţi să doarmă la tine.
Nu. Şi ea e supărată pe mine.
Poate se calmează Caleb şi vine mai târziu la tine.
Cât de tare v-aţi certat?
Foarte! Crede că Lucas are nevoie de ajutorul nostru.
Caleb nu va crede că Lucas e periculos
până nu află c-a distrus monumentul lui Ali.
Nu pot să-i spun nici asta, fără să-i mărturisesc multe altele.
Între timp, eu sunt singură acasă, iar Lucas aşteaptă să mă prindă-n laţ.
Ştii ce? Îl sun pe Holden şi anulez întâlnirea.
Poate se duce Maya cu altcineva.
Nu, mama se întoarce acasă până plecaţi tu şi Maya,
iar tu, Aria, nu-ţi anula întâlnirea pentru mine.
- Eşti sigură? - Da.
Sunt în siguranţă dacă sunt cu cineva.
Bine. Atunci, eu ar trebui să plec.
Eu urc să mă schimb. Urlă dacă ai nevoie de mine.
Ştiţi voi la ce mă refer.
- S.O.S., bine? - Da.
- Bună. - Bună!
Credeam că te aduc părinţii.
Am convins-o pe mama să mă lase la colţ.
- E un progres. - Pare serios.
Ce oale ai spart, de-ai stârnit mânia părinţilor?
E o poveste foarte lungă.
- Ţi-am adus ceva. - Ursuleţi de jeleu?
Da. Când eram mici, mereu furişai câteva când ne întâlneam la joacă.
Ai dreptate! Când mama ta refuza să-ţi dea să mănânci zahăr.
Mama a trecut prin multe faze. În orice caz, îţi eram dator.
Mulţumesc! Mă duc să iau biletele.
Bună! Două biletele pe numele Montgomery.
Mersi!
Există şi bilete pe numele Fitz?
Nu, nu sunt ale mele.
Mă gândeam că amicul meu trebuia să ajungă până acum.
Mulţumesc.
- Ia uite peste cine am dat! - Dnă Welch, bună ziua!
Bună! Nu ştiam că sunteţi fanii lui Arthur Miller.
"View from the Bridge" e una dintre piesele mele preferate.
- Despre ce e vorba? - N-ai văzut-o niciodată?
Nu vreau să-ţi stric surpriza, dar cuprinde multă pasiune interzisă.
Ar trebui să ne căutăm locurile.
- Bună, Ezra! Când ai sosit? - Bună!
- Spencer? - Bună!
Ce întâmplare! Ai venit cu trenul din oraş?
- Da. Nu te-am văzut. - Ştiu, puteam sta împreună!
- Ce-ai făcut în oraş? - Am avut nişte treabă.
Eu am făcut puţine cumpărături.
- Puţine?! - Au fost în scop terapeutic.
Mai ales, de când nu pot lua legătura cu Hanna.
- E complet dispărută. - Scuze, n-am văzut-o după ore.
Dac-o vezi, ai putea să...
- Lasă, nu mai contează. - Vrei să-i trimit un mesaj?
Nu-i mare lucru, doar că...
Noel mi-a dat papucii şi habar n-am de ce,
aşa c-am găsit reduceri fantastice, crezând că pot uita de durere.
Am cumpărat vreo cinci pulovere din amestec de caşmir.
M-ai văzut vreodată în pulover?
Nu, fiindcă eu nu port pulovere şi nici amestec de ţesături!
- Cred că mi-a frânt inima. - Aşteaptă, poftim...
Ştiu că nu mi-ai cerut părerea, dar mai ridică şi tu ştacheta.
- Ştiu că sunt mulţi băieţi care... - Ştii de câte eforturi e nevoie
pentru ca un tip ca Noel Kahn să iasă cu mine?
Dacă tu ai devenit persoana care ţi-ai dorit,
de ce-i îngădui lui Noel Kahn să-ţi scadă stima de sine?
Nu-i mai poţi permite să te tragă înapoi.
Eşti tare isteaţă!
Mereu am crezut că eşti doar tocilară.
Vrei un pulover? E din amestec de caşmir.
Nu, mersi.
Spencer... îţi mulţumesc.
Mă bucur să văd că tinerii se delectează cu piese de teatru.
Tinerii de vârsta voastră sunt călare pe Youtube acum.
Aţi fi surprinsă să aflaţi că unii dintre noi
chiar se pot conecta la lumea reală.
- Dvs cu ce ocazie pe aici? - Un amic avea un bilet în plus.
Holden, tu probabil nu l-ai prins, fiind plecat în străinătate,
dar, Aria, tu ţi-l mai aminteşti pe dl Fitz, nu-i aşa?
- E şi dânsul aici? - Nu. Mă simt îngrozitor.
A plecat acum vreo zece minute. Spunea că nu se simte prea bine.
Caleb, sună-mă înapoi după ce asculţi mesajul.
Ţi-am făcut şi ţie şi ţi-am lăsat pe bufet.
Fă o baie.
- E totul în regulă? - Da.
Ştii unde mă găseşti.
Bună. Tot eu te sun.
Îmi pare rău că ne-am certat mai devreme.
Acum, se întunecă, iar eu... încep să mă îngrijorez.
Nu cred c-ar trebui să-l cauţi pe Lucas de unul singur.
Poţi măcar să mă suni, să ştiu că eşti teafăr?
Înţeleg că eşti încă supărat pe mine, dar poţi măcar să-mi trimiţi un mesaj?
Hanna, ce s-a auzit?
A fost doar vântul, mamă. Cred că s-a stricat broasca.
- Poftim? - Broasca de la uşa din spate.
Trebuie s-o reparăm.
- Ai adus o umbrelă? - Văd că avansează coada.
Sper doar să nu plouă.
Maya? Te deranjează cineva?
- Vrei să răspund eu? - Nu, doar că...
Ar trebui să-mi închid telefonul.
- Emily... - Nu trebuie să-mi explici.
Orice ar fi, îmi spui când eşti pregătită.
M-am cuplat cu cineva... cât am fost plecată.
Mai ştii când m-ai sunat, iar eu eram distantă?
- Da. Nu voiai să vorbim. - Mă simţeam singură.
Nu a ţinut mult şi am încheiat relaţia.
N-are de ce să-ţi fie teamă să-mi spui, doar eram despărţite.
Da, dar ar fi trebuit să fi fost sinceră cu tine.
Ne-am promis că ne vom cunoaşte din nou,
iar asta e imposibil, dacă eu nu-ţi spun adevărul.
Mi-era teamă că, dacă-ţi spun, adevărul va strica asta...
- ...relaţia noastră. - N-are de ce să ne afecteze.
- Ai spus că s-a terminat nu? - Da, dar...
Se pare că tipul nu acceptă să fie refuzat.
Vremea o să se strice curând.
Vrei să bem o cafea împreună?
- Da, sigur. - Numai dacă vrei tu.
Sau... poate c-ai ieşit cu băiatul greşit astă-seară.
- Poftim?! Nu... - Cred că părinţii tăi nu-s de acord.
Am văzut cum te-ai uitat la el înainte de piesa de teatru
şi ce faţă ai făcut când ai aflat c-a plecat.
Îmi pare rău.
Când vine mama să mă ia, poţi să omiţi detaliul ăsta?
Aria, nu mai avem cinci ani.
N-o să te pârăsc mamei tale, cât timp faci şi tu la fel.
Nu eşti singura care ascunde secrete faţă de părinţi.
- De când vă vedeţi? - De ceva vreme.
Îmi pare tare rău! Întâlnirea asta a fost o greşeală.
Poate că-i o oportunitate. Eşti ocupată vinerea viitoare?
Hanna! Unde mi-ai pus sarea de baie?
- Le-ai găsit lângă prosoape? - Da!
Lucas!
Mama e chiar în capătul holului.
- N-am vrut să te rănesc, Hanna. - Unde-i Caleb?
Ce i-ai făcut?
- Ascultă-mă, Hanna... - Nu, nu te apropia de mine!
Hanna!
- Pe cine ai sunat? - Pe nimeni, jur.
Dă-mi telefonul şi ascultă-mă, Hanna!
- Nu ieşi din camera asta! - Hanna...
- Caleb, ai venit! - Eşti teafără?
- Sunt bine. - Lucas, ce se petrece?
Unde ai fost?
Nu ştiu cum a aflat Emily că eu am sunat la Linia de Urgenţe,
dar ştiam c-o să-ţi spună adevărul,
aşa că te-am dus pe lac ca să putem fi singuri.
- Aveam nevoie de ajutorul tău. - Mie nu mi s-a părut c-ai avea.
Probabil fiindcă mi-era teamă de mine însumi!
Mi-era teamă de reacţia ta
şi voiam să atenuezi lovitura pe care ar fi primit-o Caleb.
Ce voiai să-mi spui?
Banii tăi... nu mai sunt.
Ce bani?
Când am fost să-mi vizitez mama, am ascuns nişte bani la el acasă.
L-am rugat pe Lucas să-i depună în contul lui până mă întorc.
- Deci i-am pierdut pe toţi? - Şi aproape toţi banii mei.
- Cât de mulţi bani? - 4.000 de dolari.
Erau mulţi bani, Lucas. Am strâng cu greu suma aia!
- Trebuia să fie un lucru sigur! - La ce te referi?
Pariam într-un turneu de baschet.
- Poftim?! - Unde-ţi era capul?
La început, o făceam din amuzament.
Totul se învârtea în jurul matematicii şi a probabilităţii.
Voiam să văd dacă pot inventa o formulă de câştig.
Eram convins că-ţi voi recupera banii!
Echipa a fost descalificată şi mi-a dat planurile peste cap.
Nu mi-am mai recuperat investiţia.
Brusc, te-ai întors din California, iar eu pierdusem totul.
De-asta nu te-ai întors acasă după petrecerea de la lac?
- Voiai să te faci pierdut? - Vreau doar să îndrept lucrurile.
- Nu sunt toţi banii, dar... - De unde-i ai?
Am fost la diverse magazine de benzi desenate
de aici, din sud şi din New Jersey.
Mi-am vândut o grămadă de benzi desenate de colecţie.
Ştiu că nu sunt toţi banii, dar e şi ăsta un început.
- Îmi pare foarte rău, Caleb. - O scoatem noi la capăt.
Hanna? Te rog, spune ceva!
Nu eşti cine credeam eu că eşti.
Deci altcineva a apărut la seră, când i-am întins capcana lui A.?
Nu era Lucas?
Cum rămâne cu sticla cu apă şi cu cascadoria cu barca?
Nu, Lucas nici nu era în Rosewood.
A condus toată noaptea, încercând să recupereze banii lui Caleb.
- Spence, ce voiai să ne arăţi? - Da!
- Ai comandat găluşte? - Două porţii.
Ce-i asta?
E condica de la centrul de reabilitare pentru orbi al Jennei.
E din ziua de dinaintea dispariţiei lui Alison!
Jenna a spus că Alison a vizitat-o în acea zi.
Eu nu văd numele lui Ali.
Deci povestea aia era o minciună?
Cine ştie? Dar asta nu-i tot. Ia uitaţi cine a vizitat-o.
Garrett Reynolds! Cât a fost, 20 de minute în seara aia?
Vizitatorii nu numai că semnează,
dar se ţine şi evidenţa orelor de plecare ale pacienţilor.
Garrett a consemnat că Jenna a plecat la 22:15.
Şi nu scrie nicăieri că s-ar fi întors la centru.
Putea să fi lipsit toată noaptea.
Putem să ne uităm mai târziu?
Dacă nu mănânc ceva, o să-mi explodeze capul.
- Aria, aduci tu farfuriile? - Da, sigur!
Jenna spunea că Alison a şantajat-o
şi c-a stat la reabilitate până la înmormântarea lui Alison.
Atunci, unde a fost în noaptea dispariţiei lui Ali?
- Putea fi oriunde. - Punem pariu c-a fost în Rosewood?
Doamne!
O să mi se facă rău!
"Aşa arată momeala vie. Acum, suntem chit, târfelor! A."
Traducerea: Felixuca & Cookie Nifty Team & Titrări.ro