Gledali ste u Fringe... -Waltere.
Izgubio sam one koje sam najviše volio, pretpostavljam
da i tebi nedostaju, oni koje si ostavio. -Nedostaju mi.
Pomoći ću ti da se vratiš kući.
Jesi dobro? -Ma da, mislim da ću dobiti migrenu.
Nadala sam se da mi više neće trebati.
Neće se sjećati posljednja 2 sata,
a kada se probudi,imat će gadnu glavobolju.
Došao sam ti nešto reći... Olivia. -Tko si, dovraga, ti?
Kako si znao moje ime? -Pogledao sam sve moguće budućnosti,
i u svakoj ishod je isti. Ti moraš umrijeti.
To je on. -Sigurna si? Čini se da je to sve isti čovjek.
Ne, to je on. -Već tri godine znamo za te ljude.
Zašto su sada stupili u kontakt s nama? - Ne znam. Ali
znao mi je ime, znao je tko sam i gdje me može naći.
A onda je samo nestao. -Što je točno rekao? -Rekao je da je
vidio sve moguće budućnosti i da sam svakoj morala umrijeti.
Dala sam Astrid da provjeri uzorak njegove krvi. Nema
podataka o DNA, ali pronašla je antitijela španjolske gripe.
Španjolske gripe? Zar to nije ugašeno? -Pa, posljednja epidemija
je zabilježena 1919. Što znači da ima najmanje 91 godinu.
Dodijelit ću ti zaštitu. -Mislim da to nije potrebno. -Prijetio ti je.
Nisam sigurna da je. M... mislim da je pokušavao da me upozori.
Očekujem da me odmah obavijestiš ako ti opet pristupi. -Naravno.
Oprostite.
Znaš li je? -Ne. -O, Bože. To bi trebao biti ti? -Talentirana je.
Uvrnuta, ali talentirana. -Zašto bi itko nacrtao takvo nešto?
Pa ona je tinejdžerka. Zar oni ne rade takve stvari? Slušaju
depresivnu glazbu i misle kako je sve grozno, a onda nastoje
učiniti i druge očajnim poput njih samih. To je samo faza.
Faza ili ne, jezivo je. -Pazi!
Skloni sve ljude odatle!
Fringe - 4x10 - Forced Perspective
- Prijevod by Evey_W HR obrada by Whiptom
U mojoj vremenskoj liniji sam mogao upravljati strojem, no kako
ovdje ne bih trebao postojati, ne bi reagirao na mene. -To će
onda zahtijevati biomehaničko sučelje podešeno isključivo na
tvoju DNA. Tako bi mogao upravljati njime. -Waltere, napravio si
to ranije. Možeš ti to ponovno. -Dobro jutro. -Pozdrav, Olivia.
Upravo razmatramo cis-aktivnu regulatornu mejozu određenih
dvostrukih ruptura DNA niza. -Ne brini, Olivia. Ni ja nemam
sam se uvjeriti u to svojim očima. -O ne brini, agentice
Dunham. Uvjeravam te da ovo neće stati na put mojim uobičajenim
zadacima. Ako me trebaš, posvetit ću ti punu pažnju. -U redu je,
Waltere. Jednostavno me veseli što vas dvojica radite zajedno.
Iako nije baš sigurno da će ti posvetiti punu pažnju. Pomalo je
nervozan danas. Već tri puta ga je stresla struja.
To me podsjetilo da još uvijek ne osjećam potrebu za mokrenjem.
Trebao bih ipak ponovno ići isprazniti mjehur.
Dunham. -Ovo je čudno. Čini se da je vozač dizalice
izgubio kontrolu nad gredom koja je pala i nesretno se zabila
u Roberta Englehearta. -I? -Nekoliko trenutaka prije pogibije,
neko je gdinu. Engleheartu dao crtež koji ga prikazuje probodenog
istom tom gredom, kao da je neko predvidio njegovu smrt.
Jesi tu? -Dobro, osoba koja mu je dala crtež... kako je izgledao,
je li bio ćelav? -Ne, u pitanju je ona. Tinejdžerka. Žrtvina
kolegica je bila prisutna. Misli da je može identificirati ako
je vidi ponovno. -Dobro onda, moramo skupiti nadzorne snimke
tog područja. -Već radim na tome.
Tu si. Gdje si bila cijeli dan? -Tu i tamo. -Znaš da se trebaš
javiti ako te nema tako dugo. -Oprosti.
Upoznao sam onog malca iz 3C danas. -Bok, ekipa. -Tata je stigao.
Baš u pravo vrijeme. Večera je skoro spremna.
Bok, prijatelju. Bok. -Kako je prošlo danas? -Pa... razgovor je
odlično prošao. Sutra počinjem. -Odlično.
Izgleda kao pogled iz naše kuće na jezeru. Nedostaje ti, ne?
Tata, zar nisi umoran od ovih selidbi okolo... zbog mene?
Nije bitno gdje smo. Najvažnije je da smo zajedno.
Zašto me Bog učinio ovakvom?
Znaš što ja mislim o tome, Em.
Bog nam je svima dao neku svrhu. Čak i ako ne shvaćamo to.
Znam da je moja da brinem o vama.
Bar se nije dogodilo neko vrijeme.
Hajde da uvečer navlačimo zavjese, važi? Dobro.
Naspavaj se. Vidimo se ujutro. -Volim te, tata.
I ja tebe, anđele.
Imamo li išta? Agentice Dunham.
Jesi uspjela identificirati djevojku koja je nacrtala sliku?
Ne još. Lincoln je trenutno sa svjedokinjom, pregledavaju
snimke prometnih i nadzornih kamera u području.
Što je bilo?
Pozvali su me iz zdravstvene službe. Bila si tamo 3 puta
u zadnjih mjesec dana? -Provjeravate me? -Ja sam ti
nadređeni. Obavještavaju me o takvim stvarima. -Migrene.
Trebao mi je recept, zato sam išla. Samo glavobolje, to je sve.
Vjerujete li u sudbinu? -Ne vjerujem. -Nisam ni ja.
Ali ovaj crtež... Kako je moguće da samo dan nakon što
mi je nepoznati čovjek rekao da ću umrijeti, radim na slučaju
gdje istražujemo smrt žrtve čiju je smrt neko predvidio?
Možda... možda onaj čovjek iz Opere zaista nešto zna.
Sljedećih nekoliko dana... Možda bismo trebali biti oprezni.
Držati te podalje od opasnosti.
Dobre vijesti. Kolegica Roberta Englehearta je upravo
identificirala djevojku sa snimka. Imamo dobru sliku iz
banke preko puta kafića. -Znamo li gdje je otišla? -Znamo gdje nije.
Nadzorna kamera je prikazuje kako prolazi pored autobusne
stanice na 8. ulici, te pored ulaza u podzemnu. -Dobro, postoji
šansa da živi negdje blizu. -Možda ide u obližnju školu.
Zaustavite autobus!
Pokušala sam.
Čekaj, 6/8 je isto što i 3/4? -Jeste. Dijeliš razlomke na pola,
sve dok ti je imenitelj nepromjenljiv. -Mama, bez uvrede,
ali daleko bolje razumijem ovo kad mi Emily objašnjava.
Gdine, dobro jutro. Gđo, oprostite na smetnji. Ja sam agentica
Olivia Dunham, ovo je Lincoln Lee. Radimo za FBI. -Kako vam
mogu pomoći? -Tražimo ovu djevojku. Idemo od vrata do vrata,
tražimo da li je neko zna. Jedan od Vaših susjeda je rekao
da možda živi u ovoj zgradi. -Ne, ne bih rekao. Kako se zove?
Ne znamo. -Smijem li pitati tko još stanuje s Vama, gdine...
Mallum. Jim Mallum. Samo supruga Diane i naš sin. Danny, dođi.
Jesi li viđao ovu djevojku? Zar nije to ista djevojka koju
često viđamo u parku? -Izgleda da je. Da. Tanner park. Svega
nekoliko blokova odavde. Možda da pogledate tamo. -Hvala Vam.
Mnogo ste nam pomogli. -Volio bih da sam mogao pomoći više.
Da nisi primijetio ormarić? -Ne, zašto? -Crveni ruksak, isti
kao onaj koji nosi na slici. Zašto nam je lagao? -Čim se
vratimo u Sjedište, pobrinut ću se da dobijemo nalog.
Možda nam neće trebati.
Bok. Ja sam Olivia Dunham, a ovo je Lincoln. Radimo za FBI.
U redu je, nisi u nevolji. Samo želimo razgovarati.
Ti si ovo nacrtala?
Je li mrtav? -Je, ali mislim da si to već znala.
Kako? Kako si uspjela nacrtati ovo prije nesreće? -Ne znam.
Jednostavno to vidim... u glavi. Kad god sam blizu nekoga tko će...
Osjetim to. -Što osjetiš? -Smrt.
Taj crtež... Nešto će se dogoditi? Možda možemo to spriječiti.
Emily! Ulazi u kuću. -Gdine. Mallum...
Ne možete je ispitivati bez roditeljskog pristanka koji
nemate. -Lagali ste nam. -Zapravo, ne trebamo, gdine,
Emily odlučuje da li će razgovarati s nama ili ne. -Emily.
Želiš li i dalje odgovarati na pitanja ovih agenata? -Ne.
Eto vam odgovora. Hajde, Em. Idemo.
Da vas pitam nešto. Mislite da ste prvi koji pitaju za nju?
Uvijek tako počinje. Vlasti se pojave čim načuju nešto o
djevojci s njenom... sposobnošću. Onda dolaze oni koji je žele
proučavati, kao ljudi iz Massive Dynamica. -Massiv Dynamic?
I nikad ne prestaju. Gdje god da odemo, nađu je. Promatraju
iz auta, čekaju pravi trenutak da je ugrabe i povedu u
laboratorije. Onda je bodu i ispituju, kao da je životinja.
Imate li pojma što to radi jednoj djevojčici? Molim vas...
Dajte mojoj kćerki priliku da ima malo normalnog djetinjstva.
Moj broj je na podsjetnici. Ako se predomislite i poželite
razgovarati, ako Vašu obitelj neko bude uznemiravao,
mislim da Vam mogu pomoći.
Možeš li provjeriti Mallume kada se vratimo u ured? Da vidimo
što možemo saznati. Ja idem posjetiti nekoga.
Čuj, uradila si dobru stvar. Nitko ne smije znati ako je opet
počelo. To će nas ugroziti. -Tata, opet sam nešto vidjela.
U autobusu. Nešto užasno. -Žao mi je, dušo, ali znaš kako to
ide. Da li bi se nešto promijenilo da si im rekla? Sjećaš se
što su ti uradili prošli put kada si pokušala pomoći?
Vjeruj mi, važi? Ovako je bolje.
Definitivno bih htjela vidjeti rezultate. Bolje prije, no
kasnije. Dobro, da, pošaljite ih osobno meni.
Kakvo divno iznenađenje. Da sam znala da dolaziš, otkazala
bih ručak. -Bok. Zapravo, ovdje sam zbog Emily Mallum.
Njen otac kaže da je Massive Dynamic uznemiravao nju i obitelj.
Postavljaš mi pitanje, ili me optužuješ za nešto? -Mislila sam
da si rekla da više ne koristite djecu za ispitivanja. -Tako je.
Massive Dynamic se obratio obitelji Mallum kada su živjeli
u Baltimoreu. Emily je ispoljila neke fascinantne
prekognitivne sposobnosti koje bi dopustile drastičan
napredak u istraživanjima ljudskog mozga. Samo smo željeli
zabilježiti njene sposobnosti. Otac nije bio zainteresiran čak
ni kada smo ponudili platiti joj školovanje. -Nije mi jasno
kako si me toliko godina mogla odgajati, vidjeti svu štetu
koja mi je nanesena, a sada izgledati kao da ništa pogrešno
nisi rekla. -Olivia, oprosti. Ono što ti se dogodilo je užasno. Ali
ova djevojka je drugačija. Nitko joj to nije učinio. -Ne vidim
razliku. To je i dalje zlostavljanje. Dunham.
Emily je. Rekli ste da mi želite pomoći, agentice Dunham.
Možete li se naći sa mnom?
Sačekaj malo. Oprosti, moram ići.
Emily?
Odabrala si nam lijepo mjesto za sastanak. -Podsjeća me na
mjesto na kojem smo živjeli. Na bolja vremena.
Nekad se iskradem, i dođem razmišljati. Razbistriti misli.
Zna li tvoj otac da si me nazvala?
Što si mi htjela reći, Emily?
Mislim da će mnogo ljudi umrijeti.
Počelo je kada mi je bilo 11. Bila sam s mamom u trgovini
ljubimaca. Gledale smo psiće kada sam iznenada čula šum.
Mislila sam da mi nešto nije u redu sa ušima, bilo je kao
nakon letenja avionom. No kada smo izlazile, blagajnik je doživio
srčani udar. U mislima sam vidjela što će se dogoditi, prije no
što se dogodilo. -To je bio prvi put. Kada se opet javilo?
Nakon nekoliko mjeseci. Na trenu sam začula šum i slika mi se
pojavila u glavi. Moja učiteljica je ležala mrtva na ulici,
prekrivena staklom. Tri dana kasnije, udario ju je auto.
Roditelji su me odveli doktoru, ali... Onda su na meni počeli
vršiti testiranja. Moji prijatelji su doznali. -Prepali su se?
Tad ste odselili. -Prvi put. No nastavilo se događati.
Fascinantno. Teta 1 valovi u potiljačnom režnju su prilično
aktivni. Također se čini da tvoj mozak privlači viši nivo
kisika i krvi. -Što to znači, Waltere?
Belly i ja smo uvijek imali teoriju da neki traumatični
događaji odzvanjaju unazad kroz vrijeme. Ukratko,
neki budući događaji putuju unazad. Ne na način na koji smo
mi svjesni, ali poput vibracija. Možda je tvoj mozak posebno
osjetljiv na te vibracije. To je možda šum koji čuješ.
Da li si ikad mogla kontrolirati tu sposobnost? -Ne ide to
tako. Te slike koje vidim... Poput snova su. Najprije su žive,
a onda blijede. Zato ih crtam. Ali i tako to ništa ne znači.
Što god da vidim... Na neki način se uvijek dogodi.
Znam da će svi ti ljudi umrijeti, a ništa ne mogu učiniti
da to spriječim. -Ne shvaćam, Emily. Ako znaš da ne možeš
ništa uraditi, zašto ih onda upozoravaš? -Ne znam.
Pretpostavljam da kada bi znali, možda bi nekome rekli
"Volim te". Ili učinili nešto dobro.
Možda možemo identificirati tog čovjeka. Rekla je da ga je
vidjela u autobusu. Provjerit ću prometne podatke.
Ako je koristio propusnicu, možda imaju njegovu sliku.
Nisam ti zahvalila što si nazvala. Sigurno je bilo teško.
Mogu li te nešto pitati? Osjećaš li sada nešto?
Sada, sa mnom?
Emily. -Tata. -Mi smo ga zvali. Nismo htjeli da ti roditelji
brinu kad se ne pojaviš kući. -Jesu li te ozlijedili?
Gdine. Mallum, ne trebate brinuti zbog nas. -Ako mi nismo
mogli to zaustaviti, neka bar oni pokušaju. -Imamo nešto.
Astrid ga je našla. Ima adresu. -Sudeći prema propusnici,
ime mu je Albert Duncan, ima stan na Jamaica Plainu.
Idemo. -I što onda? Čak i ako spasimo gdina. Duncana, što
je sa drugim ljudima sa crteža? -Ne znam.
Ništa nećemo postići ako stojimo tu. -Hvala.
Možemo li kćerka i ja sada ići kući? Ona vam više ne
može pomoći. -Zapravo mislim da može. Waltere, mislim da
možeš hipnotizirati Emily da se sjeti događaja koji je
nacrtala. -Zašto misliš da mogu to uraditi?
Jer si tamo, odakle ja dolazim, to već radio.
Je li Albert u nekoj nevolji? -Zaista ne znamo.
Razumijem. Ni ja si ne bih rekao.
Hej, gdin. Duncan nije kod kuće. Radi kao građevinac.
Zvali smo njegovog šefa, navodno ga nema cijeli tjedan.
Kako napredujete? -Walter upravo počinje.
Emily, brojat ću unazad, od tri. Kada dođem do jedan, želim
da otvoriš oči i kažeš mi gdje si.
Tri... Dva... Jedan.
Gdje si, Emily? -U autobusu. Idem kući.
Vidiš li gdina. Duncana?
Ne. Ali čujem ga. Čujem šum. -Osvrni se, Emily.
Nađi gdina. Duncana.
Vidim ga. Izlazi iz autobusa.
Vodi je, Waltere, možeš ti to.
Hm, Emily, slušaj... Nemoj dopustiti da ti umakne. Moraš
ga sustići. Možeš li to učiniti? -Da. -Prati ga, Emily.
Moramo znati gdje ide.
Što je bilo?
O, Bože.
Gdje si? -Ne znam. Loše je.
Mrtvi su. Svi su mrtvi. -Pogledaj oko sebe. Opiši što vidiš.
Reci mi gdje si.
Plašim se. -Nemoj. Ništa te ne može povrijediti.
Gdine. Mallum, zvuk Vašeg glasa bi joj mogao pomoći.
Dušo, ja sam. Pogledaj okolo. Reci mi što vidiš.
Vidim nešto. Sliči na latinski. "Dei judicium... fiat justitia."
"Neka pred Božjim sudom pravda bude donesena." Daj mi telefon.
Dunham. -Ja sam. U pitanju je Sud. -Dogodit će se u Sudu.
Peter, Duncan se razveo. Završeno je prošle tjedna.
Izgubio je skrbništvo. Možda nije sretan zbog toga.
Kada izbrojim do tri, želim da se probudiš. -Vidim ga.
Vidim gdina. Duncana.
Drži nešto. Nekakav čudni radio.
Mislim da to nije radio. Mislim da je detonator.
Duncan nije žrtva. Sigurno će aktivirati nekakvu bombu.
Nadzorne kamere su snimile Duncana kako prolazi kroz
južni ulaz garaže prije 20 minuta. Mislimo da je još u zgradi.
Što je sa bombom? -Sudeći po šteti u Emilynoj viziji, mislimo da
nije moguće da toliku količinu eksploziva nosi na sebi. -Emily je
rekla da je izgledalo kao da se zemlja otvorila. -Mislimo da je
eksploziv u garaži ispod zgrade. -Tim za eksplozive upravo ulazi
da je potraži. Peter će im se pridružiti. -I ja mogu pomoći.
Gdine, spremni smo. -Idite. Mi ćemo početi sa evakuacijom.
Tata, žao mi je što sam nazvala FBI. Trebala sam ti reći.
U redu je, dušo. Ponosan sam na tebe. Ali znaš, u sustavu si
i samo je pitanje vremena kada će početi... -Ne. Nisu takvi.
Agentica Dunham je obećala. Rekla je da nas neće uznemiravati.
Hajde, ulazi u kuću, Em.
Tata... -Nema diskusije. Spakiraj stvari. Diane!
Tata, molim te. -Što je? Što je bilo? -Crni kombi
je na ulici. Poput onog u Baltimoreu. -Poslušaj tatu.
Treba mi olovka. Hoću da zapišem registracijski broj.
Oprostite. Tražim suca O'Malleya. -Sudac je u odajama.
Imate li dogovoreno? -Ne, ali... -Dame i gospodo,
prijavljena je opasnost, molimo krećite se prema
najbližem izlazu. Ostanite smireni i slijedite upute pozornika.
Imam je!
Ne želim da mu prilazite ako ga vidite. Samo ga slijedite...
Ja sam. Bili smo u pravu. Reagira na nekakav detonator na
daljinsko upravljanje. -Koliko treba da je onesposobe?
Još ne znaju, komplicirana je. -Obavještavajte me. -Jasno.
Našli su je? -Moramo očistiti 200 m radijusa, ako eksplodira.
Možda možeš pomoći policiji da postave ograničenje.
Znam što pokušavate, ali nigdje ne idem. -Olivia...
To što je onaj čovjek rekao... Da ćeš umrijeti...
Možda je govorio o ovome.
Ne mogu tako živjeti. Niti raditi svoj posao.
Nema razloga da ostajete. Višestruko je prespojena. Moglo
bi satima potrajati. U svakom trenu je može detonirati.
Možeš li mi reći na koju će frekvenciju reagirati?
Vjerojatno. Zašto? Što si smislio?
Opet ja. Neka svi podese radio-aparate na 432,5 MHz.
Hej. Sudac O'Malley!
Ti čak ni ne znaš tko sam ja. -Ne. Da li bih trebao?
Oduzeo si mi obitelj. Sada ću ja tebi oduzeti tvoju.
Gotovo je, gdine. Duncan. Blokirali smo signal.
Nitko Vas ne želi povrijediti, dignite ruke i izaći ćemo odavde.
Ne. Nitko nigdje ne ide. -Alberte, ne želiš to učiniti. Nemoj.
On... Sve mi je oduzeo. -Shvaćam zašto si uznemiren. Ali ne možeš
možeš to učiniti. Ne možeš. Alberte... -Nisam ja kriv. On je.
Ovako mora biti. -Ne, griješiš. Ništa se ne mora dogoditi.
Ništa nije uklesano u kamen. Ti i ja ne moramo umrijeti danas.
danas. Što god da se dogodi, na tebi je. Ti odlučuješ.
Ja nisam spremna umrijeti danas. Mislim da nisi ni ti.
Razmisli o ovim ljudima. I oni imaju djecu.
Nismo kod kuće. Molimo ostavite poruku. -Gdine. Mallum,
Olivia Dunham je. Deaktivirali smo bombu. Danas je spašeno
mnogo života. Mislila sam da bi Emily htjela znati to.
Hej, Em.
Jim? Jim, što je bilo? -Odveli su je. Odveli su Emily.
Pratili smo broj tablica koji nema je dao Jim Mallum.
Bostonska policija ga je našla. Bila je to tvrtka za čišćenje.
Hvala što ste javili. Otac je pogriješio. -Mislim da je samo
bio paranoičan. Mislim da Emily uopće nije oteta. -Gdje je
onda, dovraga? -Mislim da možda znam gdje je.
Emily! Emily!
Ledena si. Moramo te odvesti odavde.
Puls joj je slab. -Zvat ću Hitnu. -Pomoć stiže.
Nije bitno. Ništa se ne može učiniti. Došlo je moje vrijeme.
Agent Lee je. Odmah trebam Hitnu pomoć u Downey parku.
Ne, Emily, rekla si da je ono sa crteža neizbježno. Nije bilo.
Danas smo mnogo ljudi spasili zbog tebe. -Emily.
O, Bože. Emily...
Znala sam neko vrijeme. -Zašto mi nisi rekla?
Znala sam da ćeš doći.
Em, molim te.
Krenuli su. Možeš li izdržati?
Mislim da si bio u pravu. Svi imaju svrhu.
Danas su spasili sve one ljude. Možda je to bila moja svrha.
Hey. -Hey. -Rekli su mi što se dogodilo djevojci.
Žao mi je. Kažu da je u pitanju neki udar. -Da. Pretjerana
električna aktivnost u mozgu je bila previše. -Ista stvar
koja joj je dala sposobnost... -Je ubila. Walter kaže da čak i
da smo znali, ništa ne bismo mogli učiniti da to spriječimo.
Rekao je: "Svijeća koja jače gori, brže izgori."
Pretpostavljam da te to sada ne tješi. -Ne koliko njega.
Je li to Promatrač? -Tako ih zovete?
Da, zašto? Kako ih vi zovete? -Do sad ih nismo nikako zvali.
Stvari su ovdje zaista drugačije. -Što znaš o njima?
Pa, pojavljuju se kroz povijest u značajnijim trenucima.
Kako rade to? Kao putovanje kroz vrijeme? -Pa ne baš.
Recimo da postoje u svakom trenutku istovremeno.
Ne doživljavaju vrijeme kao nas dvoje.
Oni onda znaju što će se dogoditi?
Recimo, ako jedan od njih kaže nešto o budućnosti...
Mogu li pogriješiti? -Pa ne, ne znam kako bi mogli.
Olivia, oni ne predviđaju budućnost. Oni su je već iskusili.
Je li te neki od njih kontaktirao? Jesu se oglasili? -Ne.
Nadam se da nije kasno. -Ne... Tek sam stigla. Uđi.
Željela sam te vidjeti. Razgovarala sam sa Phillipom.
Rekao mi je što se dogodilo djevojci. Jesi dobro. -Jesam?
Zaista sam dobro. -Dušo, ono što si rekla kad si došla...
Nisam trebala tako reagirati. -Oprosti, nisam te trebala optužiti.
Molim te, ja sam ta koja se treba ispričati. Nema opravdanja
za ono što ti se dogodilo u djetinjstvu. Toliko smo daleko došle
da ponekad zaboravim koliko toga se očekuje da zaboraviš.
Nisam ljuta na tebe.
Mislila sam da ću umrijeti danas.
Između ostalog sam razmišljala kako ti...
Ne bi znala što sam osjećala.
Ti si mi poput majke. I volim te. -O, Olive...
Što je? Što je bilo? -Često imam migrene, to je sve.
Nije strašno. -Uzimaš li lijekove? -Doktor mi je dao nešto.
Dobro. A hrana? Jesi jela? -Ne. -Napravit ću ti juhu.
Ne trebaš to raditi. -Želim to. Ja sam ti poput majke.
Hvala ti. To bi bilo divno. -Sutra ću ti poslati neke lijekove.
To su novi lijekovi na kojim radimo. Odlični su.
Prijevod by Evey_W HR obrada by Whiptom