Din episoadele anterioare...
Holden, e o vânătaie serioasă!
Ulcerul e complet sub control. Sunt pregătită să înot iar.
Decizia nu-mi aparţine. Trebuie să discut cu directorul.
- Văd că şi-a găsit o nouă prietenă. - Nu mă aşteptam să-i văd combinându-se.
Părinţii lui Jason m-au implorat
să schimb data de pe testamentul iniţial.
Nu voiau ca fiul lor să devină principalul suspect.
Am mai văzut-o brunetă pe Ali.
Mă prefac că sunt altcineva.
Poate Ali a găsit o metodă să scape din ghearele lui A.
- Dându-se drept altcineva? - Bruneta de pe legitimaţie.
Vivian Darkbloom e pseudonimul lui Vladimir Nabokov.
Nu ne-ai trimis-o doar nouă, ci tuturor celor din agendă.
Nu eu am făcut asta!
Doamna Marin?
- Da. - Da.
Asta ai primit cu bonul lui Ali?
Ei asta mi-au dat.
Deci i-ai ridicat paltonul de la curăţătorie.
Nu mi-o imaginez pe Alison purtând aşa ceva.
Atunci, imaginează-ţi-o pe Vivian Darkbloom.
Mai nou, această Vivian avea propria ei garderobă?
Ce ciudat e...
- Pot să-l ating? - Da. E un palton, Aria, nu o mumie.
Unde-i Hanna?
Ea şi mama ei se întâlnesc cu Tamborelli înainte de ore.
Da. Mama lui Kate a printat imaginea cu fiica ei goală
şi le ameninţă că le dă-n judecată.
Vreau să curgă sânge.
- Al Hannei... - Da, probabil şi al meu.
Eu i-am spus că porecla lui Kate era "Buhăita".
- Şi lui A. cine i-a spus? - Îi spune cineva ceva lui A.?!
Planul probabil că s-a pus în mişcare de când Kate a pus piciorul în şcoală.
Fetelor, ia fiţi atente.
Ce-ai acolo?
- Un număr de telefon. - Al cui?
- Nu e trecut niciun nume. - Haideţi să-l apelăm!
Încetaţi! Simt că păşim pe teren minat.
Suntem în sufrageria mea, Emily. Suntem în posesia unui palton.
Care aparţine unei fete moarte!
poate că ştie de ce Alison se dădea drept Vivian.
Şi cu cine se întâlnea Vivian şi de ce.
Chiar credeţi c-o să aflăm asta cu ajutorul unui număr din buzunar?
Probabil că-i mai uşor decât s-o plăteşti pe duduia grasă,
cu bustieră, de la piaţă, ca să-ţi prezică viitorul,
dar dacă ţi-e prea frică...
Nu mi-e frică!
Nu ştiu dacă chiar ne ghicea viitorul,
dar doamna cu bustieră făcea un unt de mere tare bun!
Alo?
Dacă-l cunoaştem pe posesor? Ce să-i spun?
- Abonatul cu numărul 215... - M-a direcţionat către căsuţa vocală.
- E femeie sau bărbat? - E un mesaj automat.
...nu este disponibil.
Dă-mi telefonul!
Bună. Sunt prietenă cu Vivian.
Poţi să mă suni înapoi azi, pe numărul ăsta?
E foarte important. Mersi.
Ştiu că adolescenţii fac greşeli.
Stă în firea lor s-o dea în bară.
Dar n-a fost o greşeală! A fost ceva intenţionat!
Şi-a propus să-mi saboteze fiica în prima ei săptămână de şcoală!
Hanna a spus că nu-i ea vinovată, iar eu o cred.
Serios? Atunci cine-i vinovat? A fost trimis de pe telefonul ei!
Trecutul Hannei e grăitor.
E răuvoitoare, ranchiunoasă şi vreau să fie pedepsită!
O să fie pedepsită.
Liceul Rosewood nu tolerează agresiunile,
iar trimiterea unei asemenea poze reprezintă o ofensă foarte gravă.
N-o să ignorăm incidentul.
A fost lăsată de capul ei de multă vreme.
Nu are parte de îndrumare. Mama ei nu-i niciodată acasă.
Mama ei e o femeie divorţată, care are slujbă cu normă întreagă
fiindcă soţul ei a părăsit-o pentru tine!
Doamnelor, ascultaţi-mă.
În mod normal, fata ar fi exmatriculată.
Totuşi, date fiind circumstanţele neobişnuite,
cred că ar fi indicat să aplicăm măsuri diferite.
Eu n-am nimic împotrivă să fie exmatriculată.
Ce sugestie aveţi, dle Tamborelli?
Până când comisia de disciplină ia o decizie,
vreau ca voi, fetelor, să faceţi pace.
La evenimentul de mâine, veţi face parte din acelaşi grup.
Ce eveniment? Ce înseamnă asta?
Şcoala noastră sponsorizează Ziua Adevărului.
E un atelier cu îndrumare.
Scopul e de a sparge barierele, de a crea noi relaţii
şi de a evita agresiunea.
Toţi participanţii rămân peste noapte.
- Şi sunt supravegheaţi de... - Profesori şi părinţi.
Se oferă voluntară vreuna dintre dvs?
- Eu o să fiu prezentă. - Perfect!
Vă aşteptăm cu un sac de dormit,
o periuţă de dinţi şi o atitudine schimbată.
Traducerea: Cookie & Felixuca www.titrări.ro & www.niftyteam.ro
MICUŢELE MINCINOASE Sezonul 2, Episodul 19
Comentarii pe www.tvblog.ro
Aşteaptă... Ei tot mai cred că tu ai trimis poza aia?
- Da. - Cel puţin, n-ai fost suspendată.
O să se risipească tensiunea.
Da, până când lui A i se face iar foame
şi mă muşcă iar de fund.
Hanna...
Nu! Credeam că avem un avantaj
fiindcă pusesem mâna pe telefonul lui A.
Ghiciţi ce: A ne foloseşte acum propriile telefoane împotriva noastră.
Cred că putea ieşi mult mai rău.
Tamborelli e un dobitoc.
M-am ciondănit şi eu cu el săptămâna trecută.
El nu-ţi dă voie să te întorci în echipa de înot?
Exact. A pus mâna pe-un sponsor important
şi nu vrea în piscină pe cineva care ar putea terfeli imaginea echipei.
Poftim?! Ce tiran!
Cât va mai trebui să plătim c-am găsit lopata aia nenorocită?
- Bună! - Bună.
Ce face toată lumea?
Un proiect pentru Ziua Adevărului. Vrei să ne ajuţi?
Sigur.
- Ce-ţi mai face vânătaia? - Bine.
Mă ajuţi să întind asta?
Trebuie să tragi de capăt.
Să ştii că nu prea-i corect.
De acord! Data viitoare, o să ne pună să văruim şcoala.
Mă refeream la aranjamentul nostru.
Tu de ce ştii cu cine mă întâlnesc, dar eu nu ştiu cu cine umbli tu?
Fiindcă ăsta ne e aranjamentul. Ştii suficient de mult.
Mă duc să aduc nişte pioneze.
Mă întorc imediat.
Spencer?
Bună! Ce-i cu tine aici?
Am venit să predau nişte formulare vechi
ale copiilor pe care i-am consiliat după ore.
- Ai fost plecat din oraş? - Da, am fost în Georgia.
Încă reparăm casa bunicii. Are nevoie de ceva muncă.
Poţi să-mi faci o favoare?
Cu ce te pot ajuta?
Transmite-i tatălui tău un mesaj din partea mea.
Spune-i că aştept să mă sune.
- De ce? - Tu transmite-i mesajul.
M-am întors, iar el nu mă mai poate evita.
Jason!
Bună, Jason. Scuze că vă întrerup.
Nu-i nimic. Terminasem discuţia.
- Ce mai faci, Ella? - Sunt epuizată.
M-am oferit să recrutez voluntari pentru evenimentul de mâine,
dar n-am strâns suficienţi oameni.
- Eşti cumva liber? - Nu prea cred.
Mi-am încercat şi eu norocul.
Te rog, spune-mi că părinţii tăi nu s-au retras.
Am nevoie de supraveghetori.
Da, sunt destul de sigură.
Ce eveniment era? Poate că reuşesc să ajung.
- Serios? - Da.
Dac-ai fost atât de disperată încât să mă rogi şi pe mine, te ajut.
Intră!
- Îţi făceai temele? - Da. Ce s-a întâmplat?
Citeam nişte materiale despre Ziua Adevărului.
Dacă tot sunt supraveghetoare...
Chiar nu-i nevoie să mergi. Sună jalnic.
Nu, vreau să merg. Şi eu am nevoie de răspunsuri.
Hanna, nu-mi pasă ce scrie pe carnetul tău de şofer.
Eşti încă fetiţa mea
şi... voi strivi pe oricine încearcă să-ţi facă rău.
Ştii asta, nu-i aşa?
Poate c-am greşit şi eu, scăpându-te de vină...
Mamă...
Nu te-am obligat să vorbeşti căci voiam să-ţi respect intimitatea.
Încetează!
- Nu-i nevoie să vorbim despre asta. - Ba da, trebuie.
Nu-i prima oară când îmi spui că cineva ţi-a întins o cursă.
Cine ar face asta?
De ce nu-mi poţi da un nume?
Nu există niciun nume.
Hanna, azi-dimineaţă, ai fost cât pe ce să fii exmatriculată.
E o potenţială acuzaţie.
Cine crezi c-a trimis acea poză de pe telefonul tău?
Sunt legată de mâini şi de picioare.
Ţi-am oferit şansa să ai încredere în mine.
O să te întreb direct: Tu ai trimis poza aia?
Nu eu am trimis-o.
Închide-l!
Fetelor, Tamborelli ne impune să ne închidem telefoanele.
Altfel, o să ni le confişte.
Nu poate face asta, nu?
Astea sunt regulile.
Dacă nu-ţi închizi fluxul digital ţi-l închid ei.
- Ce-i ăla "flux digital"? - Este...
Nu contează. Chiar nu mă interesează.
Ai vreo noutate de la numărul din paltonul lui Ali?
Nu.
Oameni buni, vă rog! Alegeţi-vă un şir, oricare!
Nu contează care.
O să primiţi sarcini de grup, care o să vă îndrume.
Vă rog doar să alegeţi un şir.
Ce s-a întâmplat?
Bună. Nimic.
Cred că-i ciudat s-o ai pe mama ta aici.
Dacă patrulează holurile şi la şcoală, şi acasă,
înţeleg de ce simţi nevoia să te mai furişezi uneori.
Ţi-a mâncat pisica limba?
Are legătură cu ce mi-a căzut ieri din ghiozdan?
- I-ai spus mamei tale? - Nu!
N-aş face una ca asta.
Totuşi nu înseamnă că sunt de acord cu asta.
Cu ce anume?
Te rog, nu mă face s-o spun cu voce tare!
Holden, dacă eşti băgat în ceva sau dacă faci trafic...
- Glumeşti, nu? - Nu!
Punga aia nu era plină cu vitamine. Nu sunt fraieră.
Nu, dar baţi câmpii.
Am mai pregătit o masă. Începe şirul de acolo.
Tu ştiai c-o să fie şi ea în grupul ăsta?
Nu.
Dacă ştiam, făceam şi eu o febră azi-dimineaţă.
- Mă scuzaţi. Unde-i sala 206? - Chiar acolo.
Jason... Mă bucur să te văd.
- Şi tu eşti supraveghetor? - Da. Ăsta e grupul meu.
- Ajut şi eu azi. A venit şi Peter? - Nu. Dl Hastings e plecat din oraş.
- Logic... - Pardon?
Nimic... După dvs.
Sper că glumeşti!
- Ce-i, îl cunoşti pe tip? - Da, e fratele lui Alison.
Nu pot să fac asta.
Nu cred că ai de ales.
În plus, cum toată lumea îşi pune sufletul pe tavă azi,
unii dintre noi probabil că au multe de spus.
Eu, unul, sigur am.
Bine.
Faceţi un pas înainte dac-aţi prefera să nu fiţi aici.
Ce-ar fi să renunţăm la pas şi să sărim direct pe geam?
Să începem cu un pas înainte.
Sunt convinsă că unii dintre voi nu-şi doresc să fie aici.
Bine. Faceţi un pas înainte dacă simţiţi c-aţi fost nedreptăţit
de un elev sau un membru din personalul şcolii.
Emily, facem câte un pas.
Faceţi un pas înainte dacă aţi simţit vreodată
că şcoala a fost un mediu nesigur sau neprimitor.
- Emily... - Un pas nu-i de ajuns.
Nu-i un mediu sigur sau primitor.
Pentru unii dintre noi, situaţia se înrăutăţeşte zilnic.
Ce vrei să spui?
Înainte, îmi plăcea să vin la şcoală şi să fac parte dintr-o echipă.
Dar acum, dacă faci o greşeală, eşti pus la zid
şi nu ţi se mai oferă niciodată încredere.
Emily, putem discuta puţin?
Bine. Faceţi un pas înainte dacă v-aţi minţit părinţii
că nu aţi băut alcool.
Dacă simţi că nu eşti protejată şi bine primită,
poate că atitudinea ta i-a făcut pe colegii de echipă
şi pe ceilalţi elevi din şcoală să se simtă la fel.
Atacul la adresa mea nu te ajută.
- Dar nu vă atacam... - Nu eşti o sfântă, Emily.
Poate-ar trebui să analizezi ce te-a adus în situaţia asta.
Multora dintre voi le e teamă să vorbească despre lucruri
care le-ar putea crea legături cu străinii.
Acest exerciţiu are drept scop
descoperirea propriei identităţi şi a colegilor voştri.
Îmi cer scuze. Am uitat să-l închid.
ADEVĂRUL DOARE, SCUMPO.
E POSIBIL SĂ-L DOARĂ MAI MULT PE NOUL TĂU AMIC DECÂT PE TINE.
Vreau să mă întorc la fosta mea şcoală.
Vreau jacuzzi în curtea şcolii.
Vinerea să fie zi scurtă şi să nu mai facem trigonometrie.
Bine! Să ne folosim de joc pentru a discuta
ce putem schimba în mod rezonabil.
Jacuzzi-ul în curtea şcolii nu se pune.
Kate, ai spus că-ţi plăcea la fosta ta şcoală.
Ce aveau ei şi nu avem noi?
Oameni de treabă.
Avem şi oameni drăguţi aici. Sunt sigură c-o să-i găseşti.
Mai ai ceva de adăugat?
Cred că elevii ar trebui să aibă mai multe de spus.
Dacă cineva ţi-a creat probleme, ar trebui să-l pedepseşti tu.
- Zice bine! - Nu.
Ce e? Aruncă-mi mingea şi mie.
Dacă cineva-mi mie făcea farsa aia la o şcoală nouă, înnebuneam.
Pe de altă parte... În locul tău, închiriam un panou.
Noel, nu mai face pe şmecherul şi hai să discutăm serios.
Băieţii răi nici nu se compară cu fetele rele.
Dacă băieţii au un conflict, îşi dau câte-un pumn şi gata.
Fetele nu joacă cinstit.
Se adună laolaltă, păstrează secrete, ţes intrigi...
Te pot răpune cu o simplă privire.
Ştii ce? Ia dă-mi mingea!
- Hanna! - Nu, e rândul meu!
Ce drept are el să jignească oamenii?
E cel mai îngrozitor şi şantajist fiu de...
Hanna!
Dnă Montgomery, de cât timp mă cunoaşteţi?
Credeţi că eu sunt aşa cum mă descrie el?
Sunt eu agresoare?
Mai bine nu răspundeţi. Ştiu ce cred toţi despre mine.
Cum a fost în pauză? Ai văzut-o pe Hanna?
Cum se simte?
Presupun că bine.
Ce-i drept, îi e greu. Lumea crede că ea a trimis poza.
Lumea e bătută-n cap.
Mona, ştiu c-ai auzit ce mi-a spus Tamborelli
şi nu sunt mândră de ce-am făcut când trăia Alison.
Se purta urât cu tine, iar eu... o lăsam.
Trebuia, dar n-am încercat niciodată s-o opresc.
Îmi pare rău.
Scumpo... Asta se întâmpla demult.
Chiar nu-ţi port pică!
Dar mă deranjează cum te tratează Tamborelli.
El e cel mai mare căpcăun.
Dacă erai băiat, te reprimea de mult în echipă.
Ce vrei să spui?
Ai idee cât de îngăduitor e cu echipa de fotbal?
"Linie ofensivă" e puţin spus pentru cât de tolerant e cu ei.
De unde ştii?
Am lucrat în biroul directorului adjunct în timpul orelor de supraveghere.
Ştiu multe lucruri... pe care-ar trebui să le afli şi tu.
Oameni buni, s-a terminat pauza!
Puteţi scrie tot ce vreţi. Biletul rămâne anonim.
- Jenna, dacă ai nevoie de ajutor... - Nu, mulţumesc. Nu particip.
Îmi pare rău, dar participarea e obligatorie.
Dacă-l preferi pe Jason, se întoarce imediat cu lanternele.
Sau dacă ai încredere în altcineva...
N-am încredere în nimeni de aici.
Bine.
Nu uita că ziua asta îşi propune deschiderea de noi posibilităţi.
Ne aşteptăm să...
Să ce? Să-mi iert colegii care s-au purtat urât cu mine?
Nu prea agreez îmbrăţişările de grup, dnă Hastings.
N-am nevoie de lanterne speciale ca să ştiu ce oameni se ascund.
Şcoala asta e plină cu escroci şi mincinoşi.
Sunt peste tot...
- În ce sens ai fost nedreptăţită? - Aveţi mult timp la dispoziţie?
Să încep cu ziua în care am fost înghesuită în toaletă şi pălmuită?
Se referă la Hanna?
Ai raportat incidentul?
- Nu putea. - Aşteaptă! Caleb!
Dacă îl raporta, trebuia să admită că ea a iscat scandalul.
Nu-i aşa, Jenna?
Ca să mă lămuresc: Spunem tot adevărul azi, nu?
Nu numai partea pe care vrem să ne-o amintim.
Apropo, Caleb vorbeşte, în caz că nu ţi-ai dat seama.
Jason!
Am auzit că tu şi mama conduceţi un grup.
- Nu e ciudat? - Ba da.
Speram să participe tatăl tău.
De ce? Ce ai de vorbit cu el atât de important?
Jason, ştiu despre testament.
Tata a riscat mult protejându-te, dar nu ştiu de ce.
Familiile noastre aveau ceva de împărţit?
Vorbeşte cu tatăl tău când se va întoarce în oraş.
Nu e plecat şi deja l-am întrebat. Nu vrea să-mi spună.
Caleb s-a dus după ea?
- Ce a făcut Jenna? - Nimic, deocamdată.
Caleb crede că ştie cu cine are de-a face.
Dacă Hanna era îngrijorată înainte de asta...
- Unde e Hanna? - Nu ştiu. Nu m-a sunat nimeni.
- Poftim? - Numărul din haina lui Ali.
Trebuia să spunem că suntem Vivian, nu prietena ei.
- Ne-ar fi răspuns la mesaj. - Sună. Spune că eşti Vivian.
Nu pot, îmi ştie vocea. Fă-o tu.
Eu? Nu ştiu cum ar trebui să vorbească Vivian.
Ca Alison. Ştii ceva? Dă-mi-l. Sun eu.
Alo!
Bună!
Am lăsat ieri un mesaj. Sunt prietenă cu Vivian.
Da. Cine ţi-a dat numărul ăsta?
Nu cunoaştem pe nimeni cu numele de Vivian.
Nu mai suna aici!
A primit mesajul nostru.
Sau s-a săturat să primească mesaje de la o necunoscută.
Da. Poate e un număr oarecare.
Atenţie! Emily Fields să se prezinte urgent în biroul directorului!
- Ce se întâmplă? - E o poveste lungă.
Vorbim mai târziu.
Montgomery. Sigur mâncarea ta e mai bună.
- Vrei să te aşezi, să mănânci? - Mă văd cu nişte prietene.
Bine.
Ne mai vedem sâmbătă? Mă bazam pe asta.
Holden...
Încep să mă simt aiurea că te acopăr... în ce faci.
- Aria. - Îi plac pe părinţii tăi...
Şi te plac mult pe tine.
Nu ştiu dacă pot suporta gândul că îţi faci singur rău.
Ce, înţelegerea noastră pică?
Nu ai nevoie de mine? Cine te va acoperi?
Nu ştiu. Încă nu m-am gândit, dar o voi face.
Îmi pare rău.
Hai, trebuie să mănânci ceva.
Mama crede că tot eu am trimis poza aia.
- Ba nu. - Doar patru oameni...
Atâţia cred că nu trăiesc în canalizare.
Am încercat deja. E mai bine să ai un acoperiş deasupra capului.
Poate ar trebui să mergem în California.
- Au licee şi acolo. - Nu mergem în California.
Dă-mi mobilul tău! Pot găsi o adresă IP.
- Ce-a fost asta? - Plasticul.
- Sigur suntem singuri? - Da. Nimeni nu urcă aici.
Am aflat despre locul ăsta când mă adăposteam în liceu.
Era... domeniul meu.
Unde ţi-e mobilul?
- Lasă-mă să te ajut. - Ţine-mă în braţe. Bine?
Asta mă va ajuta.
De ce a durat atât?
Întoarce-te la antrenamente, Em. Nu mai eşti în formă.
Mona, cum ai intrat aici? Unde e domnul Tamborelli?
Probabil e la a doua bere. L-am văzut plecând pe furiş.
Trage storurile!
Tu m-ai chemat aici? Nu ţi-am recunoscut vocea.
Ştiu. Am talentul ăsta.
- Ce cauţi? - Probe. Asta e.
Şi-a schimbat parola, dar am intrat.
Şi la asta te pricepi.
În primul an, am locuit în biroul ăsta.
Secretara domnului T era singura mea prietenă.
Scumpo, dacă eşti prea paranoică...
- Poftim? - Dacă vrei să mă opresc...
Nu. Tastează. Eu încui uşa.
- E gol? - Nu încă.
Aminteşte-mi de ce m-am oferit voluntară pentru eveniment.
- Se pune prea mult preţ pe adevăr. - Dar aş vrea să aud mai multe.
Dacă are vreo importanţă, nu cred că Hanna a făcut-o.
Poate cineva încearcă să o incrimineze.
- Cu ce scop? - Nu ştiu.
Poate mi se pare doar mie,
dar cred că fetele noastre au păţit ceva.
Am încercat să o protejez pe Hanna, dar când a pierdut-o pe Alison...
De asta am plecat din ţară.
Voiam să o fac pe Aria să se gândească şi la altceva.
Nu cred că momentul decisiv a fost când au pierdut-o pe Alison,
ci cel când au cunoscut-o.
"Antrenamentul de primăvară". Cred că am văzut ceva.
Perfect. Deschide rapoartele de cheltuieli pe aprilie.
Acoperă-mă de aur şi spune-mi "Bulgari"!
Mona, ce vezi acolo?
Ryan Giraldo a fost primit iar în echipă
după ce a fost prins trişând.
Unde vezi asta?
Tatăl lui are un magazin de mobilă.
Scaunul pe care stai se vinde cu 2.000 de dolari.
Dl T a prezentat o chitanţă de doar 29,99 dolari.
- Aruncă şi înscrie! - Aşteaptă!
Deci Tamborelli a primit scaunul ca mită?
Da. Ne putem folosi de asta ca să fii reprimită în echipă.
Mona, încetează! Nu voi şantaja un om din conducerea liceului.
Scumpo, nu poţi fi "Rechin" dacă nu ai colţi!
Acelaşi număr, aceeaşi casă. Ştii unde să mă găseşti.
I-am lăsat soţului tău un mesaj. Se pare că nu e plecat din oraş.
Ai dreptate. Dar nu te priveşte unde e.
Ba da. Dintotdeauna. Dar am aflat abia recent.
Jason, astăzi vrem să încheiem legături noi.
Sigur asta e abordarea potrivită?
Depinde de perspectivă, doamnă Hastings.
Acum ar trebui şi să acceptăm adevărul,
dar e treaba ta dacă vrei în continuare să negi tot.
Eu nu plec nicăieri.
Eşti pregătită?
Un tip din Germania a dat anunţ pe un site de matrimoniale
că îşi caută o victimă pe care să o mănânce.
- Mai taci! - A primit 220 de răspunsuri.
De ce orice femeie crede că poate schimba un tip?
Ali, vei da testul ăsta?
- Suntem vecini de 15 ani! - Ce-i cu mama şi cu tatăl tău?
- Divorţează? - Nu.
- Fac asta în fiecare seară? - Nu. Tata e supărat acum.
Fratele tău a dus-o pe Melissa de la Philadelphia şi...
au fost prinşi giugiulindu-se în maşină.
Pe bune? Deschide uşa!
Ali, încetează! Nu vreau să aud asta!
Eu da. Jason şi Melissa?
E o bârfă mai tare decât canibalul ăla de pe site.
Tata se sperie degeaba.
Melissa e obsedată de Ian. Nici nu-l place pe Jason.
A fost un sărut. Cred că exagerezi!
- Să nu o facă! - De ce?
Să zicem că zeii nu i-ar privi cu ochi prea buni.
- Am încercat să îţi dăm mesaj. - Mobilul meu e la Caleb.
Sunt sărate? Spune că da!
- Să mergem altundeva. - Nu. Mi-e bine aici.
Atenţie!
După pauza de cină, elevii trebuie să participe
la vizionarea de film din camera 109.
Repet, camera 109, la ora 19:00. Mulţumesc!
De ce te-a chemat domnul Tamborelli?
Are un semn din naştere!
- Bine. - Em, mai ai poza din vestiar?
- Cred că da. De ce? - Han, ce se întâmplă?
În poză nu era niciun semn din naştere. Unde e?
- Poftim? - Priviţi!
Nu are semn din naştere! Poza e lucrată în Photoshop!
- Şi-a pus faţa pe trupul altcuiva? - Da.
De ce s-ar fi străduit A aşa de mult?
Dacă voia să o facă de ruşine, de ce a făcut-o mai frumoasă?
Dacă nu A a făcut poza şi a trimis-o de pe mobilul meu?
Atunci cine a făcut-o?
Dacă vrei să-ţi ceri scuze, răul e deja făcut.
Nu ţi-am făcut eu poza aia, Kate. Dar cred că ştiu cine a făcut-o.
Să zicem că mă pricep la magia Photoshopului.
Toată clasa a noua mi-am "aranjat" coapsele.
De ce mi-ar păsa?
Încep să cred că ţi s-a pus chipul pe un corp mult mai frumos.
Poftim?
- Sigur ţi-a mărit sânii. - Mai ghiceşte o dată, Hanna.
Unele dintre noi nu au de ce să se chinuiască la fel ca tine.
Deci nu ai înfrumuseţat nimic. Doar ai şters.
Semnul din naştere de deasupra taliei.
- Nu ştiu la ce te referi. - Ba da.
Data viitoare, să ai mai multă grijă când îţi scoţi puloverul în public.
- De ce ai făcut poza aia, Kate? - Ce era să fac?
Să aştept ca prietenele tale înfumurate să descarce
poze oribile cu mine din tabăra aia de călărie?
Ştiu că asta va urma!
Poate a venit vremea să îţi fac o poză pe bune, Kate.
- Aria, îmi dai mobilul tău? - O clipă. Îl folosesc chiar acum.
Înregistrez discuţia asta.
Mama trebuie să o audă.
Nu pot să cred că Kate a trimis-o cu mâna ei!
- E un gest de psihopat! - Nu. E genial.
În prima săptămână de şcoală, se descotoroseşte de Hanna,
fiecare fată îi plânge de milă şi fiecare băiat o doreşte.
Bine, nu chiar fiecare. Caleb vrea să o sugrume.
- Spune-i să înceteze. - Cu ce?
Să nu mai încerce să-mi spargă telefonul.
El crede că Jenna e vinovată. Spune-i să renunţe.
- De ce eu? - Sunteţi în acelaşi grup.
Du-te în sala de muzică.
- Şi dacă nu e acolo? - Caută-l pe acoperiş.
Nu vreau ca Jenna să se prindă ce face el.
Are ochi peste tot. Du-te! Acum trebuie să o găsesc pe mama.
SUNT ÎNCĂ VIRGINĂ
PĂRINŢII MEI SUNT ANALFABEŢI
ÎMI URĂSC VIAŢA
NU M-A SĂRUTAT NIMENI
MĂ TEM DE TATA
ŞTIU CINE A UCIS-O PE ALISON DILAURENTIS
Cauţi pe cineva?
- Credeam că e Caleb aici. - Nu e.
- A dispărut? - Sper.
Poate l-a aruncat cineva odată cu restul gunoiului.
- Da. Bine. Dacă se întoarce... - Ar face bine să nu revină.
Nu ai adormit?
Caleb!
Caleb, eşti aici, sus?
Caleb!
NU TE TEME. SUNTEM ÎNRUDIŢI, UNII MAI MULT DECÂT ALŢII. A.
Jason... Trebuie să te întreb ceva.
Ascultă-mă, te rog!
Cumva... te-ai întors pentru că...
tata... e şi tatăl tău?
- Cine ţi-a spus? - Ali.
Cu mult timp în urmă.
Dar mi-am dat seama abia acum.
Caleb!
Eşti acolo?
Fir-ar să fie!
Mă aude cineva?
Deschide cineva uşa asta?
E cineva?
La naiba!
Cine e acolo? E cineva sus? Dumnezeule!
Dă-mi drumul!
- Unde e amicul tău, Caleb? - Lasă-mă în pace!
Aria, coboară!
Ce te-a apucat, idiotule? Nu o atacam!
Te simţi bine?
Unde ai învăţat să loveşti aşa oamenii?
Nu-mi spune că în Portugalia.
Stai! Asta e parte din secret?
Vânătaia... Te-a atacat cineva?
Hai să plecăm de aici.
- S-a făcut. - Cum adică?
- Ştie că am fost în biroul lui? - Nu i-am spus asta.
Doar că fotbaliştii bârfesc mult când nu sunt pe teren.
- Mona, nu trebuie să afle... - Nu va afla.
Felicitări, scumpo. Te-ai întors în echipă.
Dacă aş avea un pompon, l-a agita de bucurie!
- De ce m-ai ajutat? - E amuzant. Asta fac prietenele.
Dar acum trebuie să mă ajuţi şi tu.
Cu ce se îmbracă lumea la o petrecere a înotătorilor?
Dacă vin doar în lenjerie, o să se dea la mine?
- Ştii unde e mama? - Nu.
- Unde e Kate? - Cu Hanna, înăuntru.
Dl Tamborelli voia să vorbească cu fetele înainte să ne includă.
Ce se întâmplă? Hanna s-a certat iar cu cineva?
Nu, dar a pus capăt acestei dispute.
Pe viitor, Isabel, înainte să vezi paiul din ochiul vecinului,
uită-te la bârna din ochiul tău!
- De ce eu aflu ultima? - Nici Melissa nu ştie.
Poftim? Cum ai putut să nu îi spui?
Cum de nu te-a deranjat?
Cum ai putut locui lângă ei atâţia ani?
Nu am ştiut, până ce Jason nu a ajuns aproape un adult.
- Discutasem deja cu tatăl tău. - Despre ce?
Cum le va spune fetelor lui
că pleca părinteşte la pescuit cu băiatul din vecini?
Înţeleg că te simţi furioasă, confuză şi trădată.
Şi eu m-am simţit aşa, uneori încă mă mai simt aşa,
dar am trecut peste asta.
- Cum? - Orice familie are secrete.
De-aş fi aflat mai repede, poate aş fi luat altă decizie
şi tu nu ai mai fi fost aici.
Scumpo, hai să mergem acasă şi să vorbim cu tatăl tău.
Nu vreau să vorbesc cu el. Nici nu vreau să-l văd.
- Spencer, asta nu schimbă nimic. - Ba schimbă tot!
Scumpo, te rog!
- Să mergem acasă. - Care e casa mea?
Ce glumă proastă!
Spence? Cât e ceasul?
Dumnezeule! M-a sunat de şase ori de pe numărul acela!
- Ce se întâmplă? Ce număr? - Unde naiba sunt?
Numărul din haina lui Ali.
- Acum cine sună? - E acelaşi număr.
- Să răspund? - Da.
Alo!
- Eşti prietena lui Vivian? - Da.
Ce vrei?
Am sunat pentru că... avem... am câteva întrebări.
Şi eu am câteva, dar nu vreau să discutăm la telefon.
Vrei să ne întâlnim?
Da. Vreau.
Traducerea şi adaptarea: Cookie & Felixuca