- De ce ai venit aşa devreme? - Parcul a luat banca unde luam dejunul.
Norocul meu. Ce e în aia?
Nimic. De aici durerea mea.
Ira, vocea din cutie, spune că am pierdut ocazia să înşfăcăm o pictură.
- Ira, vocea din cutie, nu vorbeşte. - Doar semnează.
Ce vrei să spui?
Neal, suntem escroci, trişori, şarlatani, luăm mită.
- Abilităţile sunt crâncene. - "Luăm mită"?
Vezi? Deja devin un dinozaur.
Înţeleg că trebuie să te joci de-a cercetaşul
până vine audierea pentru comutare,
dar îmi îngreunezi instinctul primar.
În câteva săptămâni vei dispărea, Vinosaurus.
Bine. Câteva săptămâni.
Ce se întâmplă dacă o să fii liber? Te-ai gândit la asta?
- Dacă nu mai am brăţara? - Da, şi din nou
vei merge liber pe străzile oraşului Manhattan.
- Mi-aş putea lua o slujbă. - O slujbă? Serios?
Pentru că oamenilor le place să angajeze escroci.
O să fii sclipitor în haina verde de om de serviciu.
Mă gândeam mai degrabă la securitate corporatistă
sau consultant plătit al FBI-ului.
Cu gradul GS-10, secţiunea 401.
- Îţi ţii duşmanii aproape? - Salariul de început de 45.000.
Asta nu-ţi va cumpăra cravatele.
Atunci va trebui să-mi suplimentez venitul.
Acest întreg weekend, să presupui că nu exist.
- Nu-mi da e-mail. Nu mă suna. - Nici prin gând să nu-ţi treacă.
Nici prin gând nu-mi trece să te sun.
Doar dacă cineva moare, sau Neal face o prostie, şi poate nici dacă moare cineva.
Cadavrul ar putea fi al meu. Eu şi Christie mergem să cumpărăm inele.
- Asta înseamnă că... - Acum că s-a legalizat căsătoria gay?
Da, Christie m-a cerut în căsătorie.
Te-ai logodit! Felicitări!
Felicitări, agent Berrigan!
Mergeţi să luaţi inele. Jones se poate ocupa de Neal.
Nu, nu. E o sarcină importantă.
- Nu-l lăsa să ne strice momentul. - Nu, vreau să ajut cu Neal.
Eu aş vrea o logodnă mai lungă.
Lucrurile se mişcă mai repede decât credeam.
- Te înţeleg perfect. - Da, am trecut prin asta.
Nu totul e legat de tine.
Diana şi Christie s-au logodit.
Felicitări. Când e data nunţii?
Ce? Presupun că sunt invitat.
- Urmează-mă. - Nu sunt invitat?
Calmează-te. Ce planuri ai în weekend?
Mozzie a făcut posibilă întâlnirea cu artista de stradă Mis.Rule.
A valsat în Metropolitan şi şi-a afişat o lucrare...
- Sună frumos, dar ai treabă. - Am?
Intră. O să vorbim despre asta.
De fapt, eu o să vorbesc. Tu vei asculta.
- E Mis.Rule. - Las-o pe Mis.Rule.
În weekendul ăsta, voi fi prea ocupat ca să mă asigur că nu eşti tu prea ocupat.
Da. Ziua de naştere a lui Elizabeth.
- N-ai timp să iei cadou? - Nu de data asta.
Fermecătorul Neal Caffrey va ajuta în altă parte.
Ţi-ai făcut planuri. Ce i-ai luat?
Am trimis toate fotografiile noastre vechi
şi pe cele de la nuntă, să fie editate într-un montaj pe DVD.
- Sună frumos. - Da, am luat pachetul de Platină.
Vine într-o frumoasă carte din satin.
Şi-i aduc părinţii aici.
- Îţi vin socrii? - Da.
Nu pari fericit.
- Nu? - Nu.
Am un întreg weekend în care mama ei va cânta "Bad Boys".
- Peter, trebuie să-i cunosc. - Nu, nu.
Nu-ţi dau asemenea muniţie. Nu.
Lucrezi la un caz ce implică o Stradivarius furată de la orchestră.
- Îţi place chestia asta. - Bine, nu e "chestie."
Antonio Stradivari a lucrat una dintre cele mai frumoase vioare unicat din lume.
Au mai rămas doar 650.
Ştiam că nu vei rezista tentaţiei unei provenienţe bogate.
- Cine e agentul care se ocupă de caz? - Înainte să-ţi spun,
nu uita că-n curând vine comutarea pedepsei,
şi ar trebui să profiţi de ocazia asta
să ne impresionezi pe Diana, Jones, şi pe mine
cu maturitatea şi stăpânirea ta.
Peter, ce ai făcut?
Mă împrumuţi fostei mele iubite?
Ne-a ajutat în trecut.
Acum ne cere ajutorul.
Hai. Zâmbeşte.
- Sara. - Neal.
Bun. Deja vă înţelegeţi. O să-l ţii în frâu?
Eu mă ocup de asta. El e durerea mea de cap.
Bun. Totul e aranjat.
- Distracţie plăcută. - Stai. Pleci?
Sara te va pune la curent. Ea e şefa.
Fă cunoştinţă cu suspectul nostru.
- Bryan McKenzie. - McKenzie.
- De unde am mai auzit numele? - De la mine.
E vice preşedinte la Sterling Bosch, în divizia din New York.
Suspectezi că şeful tău are legătură cu dispariţia vioarei Stradivarius?
E foarte ocupat cu crearea legăturilor,
încercând să extindă firma dincolo de asigurări.
Nu mai lucrează pe teren, dar a preluat cazul vioarei,
şi apoi a dispărut... ceva nu se leagă.
E de dinainte de 1700, valoroasă, dar se vinde pe mai puţin.
- De ce e Bryan interesat de ea? - Când i-a fost raportată dispariţia?
Tocmai asta e. N-a fost raportată.
Şi ştiu asta doar pentru că l-am văzut pe Bryan făcând un dosar cu ea.
A spus că se va ocupa până la sfârşitul weekendului, apoi a schimbat subiectul.
Dacă crede că totul e aranjat, atunci deja are un avans.
A lucrat de acasă în ultima zi şi n-a plecat deloc, decât...
Ca să predea cursul zilnic de tai chi.
L-ai urmărit?
Nu pot folosi resursele Sterling Bosch ca să-mi investighez şeful.
- De asta l-am sunat pe Peter. - Îi place un detector instinctiv bun.
- Bryan e... - Solid?
Uşor, da?
Nu vrei să fii faţă-n faţă cu el într-o luptă anevoioasă.
Dacă Bryan face ceva ilegal,
îmi riscă toată divizia.
- Şi cu ea, slujba ta. - Da, şi multe alte slujbe.
Acum, trebuie să menţin aparenţele, dar ne vedem mâine la 8:00.
La 8:00, sâmbăta dimineaţa?
Peter a zis că eu sunt şefa.
Ştii că speră în secret să ne aducă împreună, nu?
De genul "dacă el poate trece peste comoară", "şi eu pot"?
- Dacă e o problemă pentru tine... - Nu, deloc.
Dar vom stabili o regulă.
- Îmi plac regulile. - Bun.
Regula numărul 1. Nu ieşi cu şeful tău.
Prea târziu!
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
WHITE COLLAR Sezonul 3 Episodul 14 - Maşinaţii
Stai pe loc. FBI... Tu erai.
Aştepţi un grup înarmat?
Credeam că părinţii lui El au ajuns mai devreme.
I-am spus Dianei să te ia de acasă.
Da, şi i-am zis serviciului tău de dădace să mă ia de aici.
- Nu vei fi însoţit. - Serios?
Sunt precaut weekendul ăsta. Ce pot face?
Ţi-e teamă că voi distruge portretul familiei Sears?
Ăsta e lucrat de dna Mitchell.
- E o femeie minunată. - Cu un încântător simţ la umorului.
Locuiesc în Illinois. E frig.
Pun pariu că face tricouri identice pentru vacanţele în familie. Nu?
Lucrează la un magazin cu specialităţi, iar el e psihiatru.
- Acum pleacă. - E psihiatru?
Aş plăti să vă văd cum petreceţi timpul împreună.
Ne înţelegem. E un om foarte interesant.
E foarte inteligent, cu o judecată limpede...
- Te îngrozeşte? - Da.
Mă simt ca şi cum aş merge la prima întâlnire
cu fiica lui, de fiecare dată când ne vedem.
- Şi cu el rămâi pe cap. - Exact!
Pentru că El şi mama ei mereu dispar împreună.
Probabil întreabă cum te simţi.
Da, şi ce visez.
- Şi se holbează. - Se holbează?
El... Nu. Tragi de timp.
- Ce? - Ca să-i cunoşti.
Despre ce vorbeşti? Încerc să fiu un prieten bun.
Dumnezeule.
Bine. Sunt puţin stânjenit. Uită-te la mine.
Sunt hidos, am mâncărimi, şi nu mint destul de bine ca să fac asta.
Nu uita, cele mai bune minciuni au şi adevăr în ele.
- Ei sunt. - Nu, doar...
- Au ajuns? - Şi tu!
Amândoi afară! Acum.
- Pa. - Stai cu ochii pe Neal.
- Sigur, dr. Huxtable. - Frumos!
Exact la timp pentru datorie... cadet.
Crede că e şefa.
Jones, te-a băgat şi pe tine în asta?
Peter a spus s-o ajut legal, ca să nu fii nevoit s-o ajuţi ilegal.
Încercăm să aflăm exact când a dispărut vioara Stradivarius.
Orchestra s-a întors recent dintr-un turneu în China.
Vioara e listată printre obiectele pe care le-au trecut prin vămi,
aşa că sigur a dispărut când s-au întors în New York.
Ce e interesant e că Bryan a fost în Beijing în acelaşi timp ca orchestra.
A estimat vioara înainte de plecare.
Aici scrie c-a fost reţinut la vamă când s-a întors.
Da, l-au reţinut câteva ore, dar a ieşit bine, aşa că nu spun de ce l-au reţinut.
Poate răspunsul e în dosarele lui. Doar lucrează de acasă.
I-am putea face o vizită.
Ştii câte ceva despre făcut vizite la domiciliu, nu, Neal?
Agent Kramer. Mă bucur să te revăd.
- Peter nu ţi-a spus că vin? - Mi-a spus mie.
- Eu vă voi ajuta, cât staţi aici. - Mulţumesc, Diana, agent Jones.
- Nu cred că ne-am cunoscut. - Bună. Sara Ellis, de la Sterling Bosch.
Asigurări?
Sper că Neal n-a intrat în mai multe belele.
- Nu. - Nu, dacă vă vine să credeţi,
ne ajută, de data asta.
Mă bucur să aud asta. Vă las.
- Ne vedem, Neal. - Abia aştept, dle.
Te poţi ocupa de ei?
De ce e Kramer aici?
Nu ştiu.
Ce ştiu e că nu intri prin efracţie în apartamentul lui Bryan.
Nu avem timp să luăm un mandat.
Poate asistenta drăguţă din biroul judecătorului Muir...
Băieţi, oricât de mult mi-ar plăcea asta, n-avem nevoie de un mandat.
Am o cheie.
- Staţi pe loc! FBI! - Peter, ştii ce eşti?
Da, ştiu. Sunt un băiat rău.
Mă duc să-i ajut pe Alan şi pe El cu bagajele.
Stai să te privesc.
- Porţi puloverul de la mine! - Sunt surprinsă că-l mai are.
- Îl poartă tot timpul. - Scumpo, te puteam ajuta eu cu bagajele.
Mă descurc, Peter. Mă descurc.
Mă bucur c-ai putut veni, Alan.
Mulţumesc.
Văd c-ai mai fost aici.
Bryan face chei pentru toţi angajaţii?
Pentru câţiva, pentru muncă sau...
Plăcere?
Şi eu care credeam că eşti cinstită.
- Ce s-a întâmplat cu prima regulă? - Viaţa mea e privată, Neal.
Înţeleg. Femeile cinstite oricum mă fac să mă simt inconfortabil.
De ce anume? Pentru că nu eşti cinstit cu ele?
- Urăsc să mă simt dezavantajat. - Nu te-am minţit.
Nu, doar mi-ai ascuns anumite lucruri.
- Da. - Ca să nu mă supăr.
- Exact! - Exact.
Dumnezeule. Ştii ce?
Să ascunzi o comoară şi să ascunzi un fost iubit sunt două lucruri diferite.
Ne putem concentra? Pentru că Bryan va închide cazul în două zile.
Dacă vrei să ajuţi la soluţionarea cazului,
trebuie să ştiu de ce erai în Beijing cu Bryan.
Bine. M-ai prins.
Am ieşit împreună. A fost acum câţiva ani.
Porţi aceiaşi pantofi noi.
Poate că ne-am văzut recent.
Cu el te-ai consolat după mine.
Pare ceva normal,
având în vedere că m-am consolat cu tine după relaţia cu el.
Ştii, Sara, încep să văd un model. Ai un anumit gen.
Da, se pare că ies cu infractori.
Presupuşi infractori. Înţeleg.
- E mai interesant. - El nu era infractor când eram împreună,
şi l-am părăsit în Beijing devreme, chiar când l-a interesat vioara.
Da, cred c-ar trebui să-mi spui tot, de la început.
Bine.
Când am început la Sterling Bosch, Bryan încă lucra pe teren.
Am rezolvat cazuri împreună, obiecte valoroase, intrigi, locuri exotice.
- Plimbări peste tot. - Un lucru a dus la un altul...
Spune, nu arăta.
În final, şi-a exprimat dorinţa
de a extinde Sterling Bosch dincolo de asigurări.
N-am fost de acord cu direcţia şi mi-am dat seama că suntem diferiţi.
- Aşa că am rupt logodna. - Logodna?
Logodna. Acum ştii totul.
Îmi place să împărtăşesc lucruri. Ar trebui să încerci şi tu.
Sunt ultimele dosare ale lui Caffrey.
Munca asta mă termină.
Îmi poţi spune pe scurt, ca să nu-mi pierd vremea?
Scuze. Ştiu că e mult, dar tot ce trebuie să ştii e acolo.
Washington-ul ţi-a dus dorul, agent Berrigan.
- Simţi vreodată acelaşi lucru? - E un oraş frumos.
- Potomacul la picioare. - Îmi place ritmul New York-ului.
De asta te-a adus Peter înapoi?
Probabil se bazează pe tine să-l ajuţi cu Neal.
Peter se ocupă de asta.
Ai nevoie de altceva, agent Kramer?
Te găsesc eu, dacă am nevoie.
Caffrey şi Sara probabil pun în scenă "Moonlighting" până acum.
E totul în regulă cu Kramer?
Da, adună informaţii pentru audierea lui Neal.
- Ai grijă ce spui de Caffrey. - Kramer pune multe întrebări.
De cât timp e Bryan pasionat de meditaţia sincronizată?
- Bryan e într-o formă fenomenală. - Nu mă mir că te-ai întors la el.
Nu m-am întors la el. Am flirtat.
Oameni fac asta după câteva pahare de vin.
Ăsta e noroc. Flirturile nu m-au dus în Beijing.
Bryan încerca să reînvie ceva ce nu mai era acolo, da?
Nu ştim unde a ascuns dosarele Strad,
dar ştim unde va fi după amiază.
Mai întâi mergem în Beijing, apoi vine aici.
- Bryan urăşte concertele. - Poate se duce pentru altceva.
- Şi trebuie să mergem. - Unde, la concert?
- Să mergem. Bryan s-a întors mai devreme. - Nu poţi merge pe acolo!
- Trebuie să ne ascundem! - Sara, n-o să mă ascund.
Încetează!
- Geanta mea! - Nu, Sara!
Sara?
Ce faci aici?
Sunt aici pentru că mi-ai dat o cheie.
Ultima dată când te-am văzut... eram aici.
Acum tu eşti aici.
De ce?
Cred că ştii de ce.
Vreau să te aud cum o spui.
Bine. Mi-a fost dor de tine.
Din copacul veştejit, înfloreşte o floare.
- Ştiam că te vei întoarce. - Îmi pare rău că te-am lăsat în Beijing.
A durut. Eram într-o ţară străină,
hărţuit de vamă,
şi iubita mea... mă abandonează.
- De ce te-au vizat? - Prostii birocratice.
Trebuie să pară că-şi fac treaba,
şi m-au ales pe mine ca exemplu.
- E îngrozitor. - Mai rău e că ne-a stricat călătoria.
Uram gândul că fata care mi-a scăpat, mi-a scăpat din nou.
Ştii cum te-ai putea revanşa?
Du-mă la spectacolul orchestrei. Ne-am distrat aşa mult în Beijing.
Da, eşti bună. Deşteaptă fată.
- Ce vrei să spui? - Ai văzut invitaţia, nu?
Ce pot să spun? Îmi place spectacolul.
- Dar mie nu. - Lasă-mă să te conving.
Încerc să-ţi conving tatăl.
Să meargă în turul culinar din Ţara Bascilor? Mult noroc.
Tu şi Peter ar trebui să veniţi cu noi.
Nu, Peter n-ar putea veni, cu ce program are.
Atunci ar trebui să mergem noi. Să-i lăsăm să se descurce singuri.
- Aveţi nevoie de ajutor acolo? - Nu.
Venim imediat.
Da. Poate de data asta se vor înţelege.
- Ce mai faci, Peter? - Bine.
La serviciu e bine. Eu sunt bine.
La serviciu e bine?
- Da. - Asta e interesant.
Da. Cum e la serviciu la tine, Alan?
Psihiatria mereu te ţine ocupat.
Instabilitatea mentală e oriunde te-ai uita.
Să nu mai vorbim de noi. E vorba de albine.
- Poftim, tată. - Femeia orei.
- Poftim ceaiul. - Mereu ai grijă de toţi.
- Scumpule, poftim berea. - Mulţumesc.
- Alan, dă-i cadoul lui El. - E timpul pentru cadouri?
- Poftim. - Mulţumesc.
E uimitor!
Unde ai găsit-o? Am pierdut-o când eram mică.
Da, erai aşa supărată, că ne-ai frânt inimile.
Făceam curat la subsol, şi am găsit-o.
Ştim cât o iubeai,
aşa că am refăcut-o pentru tine.
Acum ţi-ai recăpătat o parte din copilărie.
E bine să fii în contact cu rădăcinile tale.
- Nu, Peter? - Aşa e, Alan.
E uimitor.
Sunt complet emoţionată.
Trebuie să-i arăt lui Peter. Scumpule!
Uită-te la asta.
Ce? Ce, ce, ce?
E... grozav.
- Îţi place? - Mereu am urât-o.
- Nu e aşa de rea. - Scumpule, uită-te la ea.
Se uită la tine cu ochii ăia ciudaţi, de parcă ţi-ar vrea sufletul.
- Ştii cum e? - Îmi imaginez.
Şi n-am pierdut-o. Am ascuns-o şi acum s-a întors.
Dar ştii ce?
Gestul contează.
Voi doi, întoarceţi-vă aici!
O să-ţi dau cadoul mai târziu.
Bine.
Neal a găsit înregistrarea unei camere de supraveghere de la concert.
Evident, securitatea e depăşită.
Asta arată doar holul de afară, unde ţineau vioara Strad.
Asta e de miercuri, când a dispărut.
Niciun fel de activitate?
Da, şi mie mi s-a părut ciudat, aşa c-am examinat caseta. E uzată.
Când se întâmplă, vezi ruptura în imagine.
- Poţi recupera datele? - La asta suntem sclipitori.
Avem tehnologia s-o refacem. Asta e prima imagine recuperată.
- O recunoşti? - Nu. Dar pare a fi Stradivarius.
- Mă duc cu Bryan la concert. - Bun.
Poţi face identificarea, să vezi cum interacţionează.
Stai. Dacă Bryan s-a obosit să înregistreze peste filmare,
probabil se întoarce la concert să returneze casetele filmării.
Trebuie să punem originalul înapoi.
Ne întâlnim la el acasă, înainte de plecare, aşa c-o fac atunci.
- Mulţumesc. - Pa.
- Diana, îţi place muzica clasică? - Ţi-am luat-o înainte, Caffrey.
Ştiu că vei merge la concert orice am zice, aşa că te escortez.
Mă escortezi? Să-ţi aduc un corsaj?
- Nu m-au lăsat să merg la bal. - Serios?
- Nu te pot opri de la măritiş. - Abia aşteptai să menţionezi asta.
- Sunt invitat acum? - Da.
- Când se va întâmpla, eşti invitat.
- Ţin un bun discurs ca şi cavaler de onoare. - Nu te întinde.
Ar trebui să-l laşi pe Caffrey să dea petrecerea burlacilor.
- La asta mă voi gândi. - N-o vei uita.
Caffrey, vreau să merg la petrecerea aia.
Eşti pe listă.
Pa, Jones.
Agent Kramer.
Neal, mă bucur să te văd lucrând din greu când Peter lipseşte.
Ajut unde pot.
Dacă ai întrebări cât te uiţi pe dosarele mele, sunt aici.
Mă informez asupra cazurilor tale
ca să dau răspunsul oficial al FBI-ului privind comutarea.
O facem pentru fiecare audiere a oamenilor noştri.
- E doar o formalitate? - Da, sunt impresionat de ce ai făcut.
- Mulţumesc, dar nu aş fi reuşit singur. - Observ.
Continuă aşa, Neal. Poate te ţinem prin preajmă.
- Astea sunt foile de bază. - Sunt la fel ca ale lui June.
Tot ce trebuie să facem e să printăm biletele deasupra,
şi tu, prietene, ai locuri bune la concert.
Păcat că soţii Sumner sunt pe Riviera.
Puteam schimba eu biletele. Te scăpam de multe belele.
June, eşti sigură că soţii Sumner nu şi-au cedat locurile?
15B e numărul preferat la ruletă al lui Preston.
Crede că are ghinion dacă nu stă un Sumner pe acel loc.
- Ai zis că familia nu merge niciodată. - Da, aşa fac cei bogaţi ce nu sunt celebri.
Bine.
Aici sunt originalele.
Ca expert al nostru, le poţi autentifica?
E destul ca să... mă păcălească.
Şi ştim cu toţii că nu pot fi păcălită.
Nu poţi fi. Eşti o salvatoare.
- Mulţumesc mult, June. - Mulţumesc.
- Pa, June. - Pa.
Cum merge cu domnişoara Repo?
Mai puţin "Război al Rozelor", acum că nu mai sunt secrete între noi.
Ai uitat de lupta pentru Rafael?
Bine. Mai puţine secrete între noi.
- Bună, Peter. - Eşti ocupat?
Ai spus că eşti prea ocupat ca să nu fiu eu.
- Cum merge totul? - N-am parte de nicio clipă de singurătate.
Peter!
- E rândul tău. - Bine, da.
O clipă.
M-au lăsat doar să dau un telefon de serviciu, ce i-a displăcut tatălui ei.
- Te fixează cu privirea? - Ca o păpuşă ciudată.
Vrei să vii aici, ca să nu mă mai privească aşa?
Oricât de mult mi-ar plăcea, ai pus-o pe Sara şefă azi.
La naiba. Elizabeth urăşte cadoul de la ai ei.
Acum e mai greu ca al meu să fie grozav.
- Ai spus că aşa va fi. - Aşa credeam, dar în realitate,
se pare că nu mi-au trimis pachetul de platină.
Şi acum nu pot verifica discul.
Mozzie e acolo?
Pisica aia poate dansa.
Cred că eşti disperat.
Ca un animal în cuşcă.
Îl trimit la tine.
Fac asta pentru Elizabeth.
Mozzie, ce cauţi aici?
Zilele de naştere sunt doar o dată pe an,
pentru cei ce folosesc calendarul iulian.
- Ţi-am luat asta... - Ce?
Mulţumesc că mă faci să arăt bine.
Mozzie, e un Mis.Rule. De unde-l ai?
- De unde-l ai? - L-am plătit.
Dar să ţinem asta pentru noi.
Cum se zice, trei pot ţine un secret, dacă doi dintre ei sunt morţi.
Doar Benjamin Franklin a spus asta.
- Ştii c-a inventat lentila bifocală. - Nu e chiar aşa.
Dollond a făcut ochelari ani de zile, înainte să-şi asume Franklin meritul,
dar informarea greşită într-o societate patriarhală, elitistă, merge departe.
Nu ai încredere în fondatorii noştri?
Mozzie nu crede în multe.
- Un adevărat Marxist! - Trăiască proletariatul!
Intră.
Acum îmi poţi mulţumi, agentule.
Am ales albul. Merge cu orice.
- Mulţumesc. - Ce-ar fi să ascultăm muzică,
să stăm stânjeniţi, şi să aşteptăm finalul serii?
- Sara şi Bryan par apropiaţi. - Serios? N-am observat.
Veniţi aici, vă rog.
Bryan a strecurat ceva prin detectorul de metale.
Sigur n-a venit pentru concert.
Avem o problemă.
Sala probabil şi-a îmbunătăţit sistemul de securitate, când a dispărut vioara.
- Biletele noastre n-au cod de bare. - Ce facem acum?
Vom fi bine. Hai cu mine.
- Vă pot ajuta, dle? - Sper.
Sunt Preston Sumner III. Bunicul a sunat înainte.
Îmi pare rău, dle. N-am fost înştiinţat să printez biletele.
Conexiunile din Nice pot fi înşelătoare, dar sunt locurile bunicului meu.
- Norocosul 15B pentru negru. - Da, dar doar un Sumner poate...
Poate sta pe locul unui Sumner. Da, ea e soţia mea, Diana.
Nu arată fermecător? E o fană înflăcărată.
Măiestria cu care Dudamel a cântat Simfonia 5 din Mahler luna trecută a fost incredibilă.
Dacă doriţi să vorbiţi cu bunicul, e la Royal Riviera.
Nu va fi nevoie.
De fapt, Maurie... Îi conduci tu?
Maurie e expertul nostru în instrumente. Vă va spune totul despre spectacol.
- Minunat. Mulţumim. - Pe aici.
Ştiţi dacă vreunul dintre instrumentele pe care le vom auzi în seara asta e unic?
De fapt, chiar special.
Violonistul secund va cânta "Hilaire", iar cel dintâi, la o "Nagyvary".
O vioară modernă ce se spune că egalează sunetul unei Stradivarius.
Nu vă lăsaţi păcăliţi. Nimic nu întrece originalul.
Vom avea ocazia să facem comparaţia? Am auzit că au o Stradivarius.
Avem... Dar e fragilă.
O folosim doar în deschidere şi la închidere.
Mă scuzaţi. Mă cheamă vioara a doua.
- Mulţumesc mult. - E adevărat.
Recunoşti portretul Klimt?
Aici zice că Annie Chaite e vioara secundă.
Ştim că Bryan şi Annie au o legătură, a trecut ceva de securitate.
O să stau cu ochii pe Bryan.
Vezi ce face Sara.
Dumnezeule! Scuze! Trebuie să mă uit pe unde merg.
Eşti Neal Caffrey.
De obicei mă mândresc neafişându-mă ostentativ.
- Ce m-a trădat? - Tu, de fapt.
Iubita mea te urmărea pentru un Rafael furat.
A petrecut multe nopţi cu tine.
- Vei interveni? - Nu.
Nu, mă interesează un singur instrument, nu să-i văd cum şi le folosesc.
- Ai văzut când a trecut Bryan? - Da.
Cred că avea nevoie de o scânteie de la mine să scape de... rutină.
Până şi-a dat seama că artificiile nu ţin mult.
Ce e frumos la artificii e că există un al doilea spectacol.
Păreţi să vă înţelegeţi.
Desigur. Ţi-l aminteşti pe Neal, scumpo.
- E greu să-l uit. - Mă bucur să te revăd, Sara.
Nu te superi dacă ni se alătură să bem ceva după, nu?
Nimic n-ar fi mai amuzant.
- Eu sunt Diana, apropo. - Grozav.
Vă găsim după spectacol.
Măcar ştim că Bryan şi Annie nu se vor întâlni curând.
Hai.
Şi i-am zis lui Derrida: "O să-ţi văd deconstructivismul,
şi plusez cu o abnegaţie transcendentală."
Ţi-ai creat propria bulă filozofică.
- Sunt la al treilea manifest. - Peter, unde l-ai găsit?
Cum a spus Alan, instabilitatea mentală e pretutindeni.
Mozzie e prieten cu Neal, informatorul lui Peter.
Ai trăit o viaţă extraordinară.
Aşa e, nu? După cum mi-a zis Abbie Hoffman,
"Vacile sacre fac cel mai bun hamburger."
Vă rog să mă scuzaţi, trebuie să merg la baie.
Da.
Narcisism exagerat, iluzia grandorii,
paranoia unui simţ de sine prea dezvoltat.
- E... - Nebun?
Magnific!
Păcat de cleptomania sa.
Are nevoie constantă de supraveghere. Ar trebui să-l verific.
- Stai pe patul meu? - Scaunul nu e ergonomic.
Te pricepi la nebuni. Tatălui ei îi plac minciunile tale mai mult ca adevărul meu.
Nu sunt minciuni pentru cei cu ochii deschişi.
Cum e filmarea mea?
Ăsta e un zâmbet. E bună, nu? Te mişcă.
Sigur te mişcă, mai ales veselia miresei.
Ce?
Tradiţia din Yemen, ca muzica să răsune în comunitate.
Ei sunt Pir şi Elethia Baakrime.
Au avut o ceremonie frumoasă
unde carnea îndulcită şi gogoşile au fost preparate
ca să simbolizeze viaţa dulce pe care o vor avea împreună.
- E drăguţ, nu? - Doamne, au trimis altă filmare.
Doamne! Desigur. De ce să-i stric ziua lui El cu tatăl ei aici?
Partea bună e că soţii Baakrime probabil sunt încântaţi de filmarea cu Elizabeth.
Trebuie să mă ajuţi, Mozzie. Am 24 de ore să repar asta.
- Mozzie, nu te mai uita! - La ce te gândeşti?
Avem nevoie de un scanner.
Laboratorul încarcă imaginile prin FTP acum.
- Pozele se vor deschide secvenţial. - Mulţumesc, Wesley.
- Anunţă-mă dacă mai ai nevoie de ceva. - Ştiu unde te găsesc.
Mi-aduce aminte de un flip book.
Întorci paginile şi vezi omul căzând.
Doar că sperăm ca ăsta să ne arate unde a ascuns fata vioara.
Cazul Sara Ellis.
E aceeaşi Sara Ellis care-l suspecta pe Caffrey de furtul lui Rafael?
- Da. - Acum lucrează împreună?
- E uimitor cum se schimbă lucrurile. - Neal face totul interesant.
Da. Îţi place să fie la FBI?
Da.
Atunci ar trebui să spui asta la audiere.
Sara şi-a găsit Rafael-ul?
Cred că va trebui s-o întrebi.
Se pare că flip book-ul s-a terminat.
- Bună, Jones. - Caffrey.
Avem restul casetei. Stai cu ochii pe Bryan şi Sara?
Sara e pe scaunul ei, şi l-am urmărit pe Bryan la baie. Ce e?
- Mai e cineva pe casetă. - Cine?
Nu ştiu, dar e în camera 207, şi se vede că-i dă vioara.
Bine, te sun eu. Annie poate să nu fie ţinta lui.
La naiba!
E o a doua ieşire. Scuză-mă.
- Unde e camera 207? - Domnule Sumner.
- Camera 207. Unde e? - E camera lui Maurie din culise...
Cum s-a întâmplat asta?
Credem că Bryan s-a furişat din baie să-l confrunte pe Maurie.
Dar caseta nu e updatată, aşa că nu avem video,
iar Sara a spus că Bryan n-a lipsit mai mult de cinci minute.
- I s-a dus acoperirea? - Nu, e intactă.
I-am cercetat pe toţi, inclusiv pe ea şi pe Bryan.
- Dacă avea o armă, a scăpat de ea. - Şi Stradivarius?
E.R.T. o inspectează acum.
Se pare că te-ai ocupat de tot.
Ai spus să sun dacă moare cineva. Aşa că am sunat.
Mersi, Jones. Ţine-mă la curent.
Când ne-am întors de la Beijing, managerul a lăsat vioara în birou.
- Ai întrezărit ocazia de a cânta la ea. - Sunt vioara secundă.
Era singura dată când puteam cânta la un instrument aşa special.
Dar... am stricat-o.
- I-ai dat-o lui Maurie s-o repare. - M-am panicat.
A spus c-o poate repara şi pune la loc înainte să observe cineva.
Ştii de ce ar vrea cineva să-l omoare?
Nu.
- Era un om aşa bun. - Annie n-a avut nimic de-a face.
Crezi că putem rezolva cazul înainte ca Peter să intervină?
Hai să ne uităm la vioară,
şi vom afla.
E.R.T. spune că e totul în regulă.
Niciun secret, niciun compartiment ascuns.
- Doar un Stradivarius. - Bine.
- Eu sunt Bryan. - Serios?
- Am mai multe în comun cu el. - Eu sunt Bryan.
Fac tot posibilul să caut o vioară scumpă şi aflu că e la Maurie.
Vorbeşti cu Maurie, i-o ceri,
şi nu se ştie de ce, Maurie nu vrea să ţi-o dea.
- Aşa că-l ucid. - Şi laşi vioara în urmă?
N-are niciun sens.
- Lipseşte un cârlig. - Annie a spus c-a rupt o coardă.
Da, dar când rupi o coardă, nu se distruge vioara.
Sara, ce făcea Bryan în Beijing?
A fost la Convenţia Sci Tech din Peking
- ca să cerceteze extinderea... - Diviziei tehnice Sterling Bosch.
Jones, poţi verifica dacă a fost ceva furat de la convenţie?
Am verificat. Autorităţile locale au spus că n-a fost nimic suspect.
Ai dreptate. Nimic la convenţie.
Unul dintre vânzători a raportat furtul unui polimer de carbon din laborator.
După cum scrie aici, masa scăzută şi integritatea structurală
îl fac să fie unul dintre cele mai puternice materiale din lume.
Capabil de a îmbunătăţi dezvoltarea medicală, tehnica imagistică, armura,
şi chiar să construiască un lift spre spaţiu.
- Bryan are vise mari. - Ghici a ce arată.
O coardă de vioară.
Când Maurie a vrut s-o repare şi-a dat seama că e ceva în neregulă.
Bryan a furat asta ca să lanseze Sterling Bosch în domeniul tehnic.
Ştia că cei de la convenţie vor fi vizaţi la plecarea din ţară.
Nu putea trece de vamă.
Da, a ascuns coarda în vioară să treacă de vamă,
şi el a trecut separat. Deştept.
Ştim de unde a venit. Şi ştim cum a ajuns aici.
Singura întrebare e unde e coarda acum?
Asta căutai?
- Eşti o fată deşteaptă. - Nu trebuie să fii geniu să-ţi dai seama.
Erai supărat pentru ce s-a întâmplat la concert,
şi m-am gândit că n-ai pus mâna pe ce voiai.
Presupun că eşti aici dintr-un motiv.
Sunt aici să transform relaţia noastră
într-un adevărat parteneriat.
Probabil e foarte important.
Constituie doar un sector al industriei ce valorează miliarde.
Va scoate în faţă Sterling Bosch, nu?
Dezvoltarea tehnică e viitorul.
Vrei să lucrezi pentru China,
sau vrei să fii China?
Vreau să fiu cu tine, Bryan,
să lucrăm cot la cot.
- Pare că Sara şi-a greşit chemarea. - Bonnie pentru orice Clyde?
Vinde tot parteneriatul.
Poţi lua notiţe, soţioară.
N-o să renunţi, aşa e?
Eşti unul dintre puţinii oameni care nu sunt încântaţi de logodnă.
E ciudat când ceva ce nu credeai că e posibil, deodată e.
Eşti îngrijorată că e prea frumos să fie adevărat?
Nu durează mult să te obişnuieşti cu asta.
De ce ai remuşcări?
M-am săturat să trăiesc vieţi paralele,
gândindu-mă că noi doi mergem în direcţii diferite.
Nu suntem pe aceeaşi lungime de undă. Vreau să-mi permiţi asta.
Mă întreb dacă vorbeşte din experienţă.
- Minte ca să-l facă să mărturisească. - Orice te ajută să dormi.
- Chiar eşti de partea mea? - Până la sfârşit.
Pentru că mă iubeşti?
Păcat că nu te cred.
Ştie că minte. Haide.
Ce?
Dacă m-ai sărutat pe jumătate de pasional
precum te uitai la Caffrey, poate se termina frumos.
Bryan, despre ce vorbeşti? Relaţia aia s-a terminat.
Nu s-a terminat. La revedere, Sara.
- Bryan, e o glumă? - Nu.
- Bryan, nu vrei să faci asta. - FBI!
Pune arma jos! Lasă arma şi putem vorbi.
Tu prima.
E în regulă.
Dă-te înapoi, dacă nu vrei să fii împuşcat!
Pot să fac eu onorurile?
De ce nu? Ţi-ai câştigat dreptul, cadet.
Bryan, aia pare să fie arma cu care l-ai ucis pe Maurie.
Asta şi mărturisirea de pe casetă...
Sterling Bosch va avea nevoie de un nou vice preşedinte.
Mulţumesc pentru ştafetă.
Bryan McKenzie, ai dreptul de a nu spune nimic.
- Eşti în regulă? - Da. Tu?
Facem o echipă bună.
Da, la un caz care acum e închis.
Sigur. Deci nu mai eşti şefa mea.
- Din păcate. - Cred că vom...
- Vom fi prieteni. - Da, prieteni.
Ştii, prietenii ies ocazional.
- Aşa e, nu? - Da.
Atunci ar trebui să mă suni.
Tatăl tău a adormit pe canapea. Nu vreau să-l trezesc.
- Adică ţi-e frică. - Nu comentez.
El, îmi pare rău că n-ai primit ce voiai de ziua ta.
E în regulă, scumpule. Părinţii mei încercau să fie drăguţi.
- Ştiu că-mi va plăcea cadoul tău. - Sper.
Haide, Satch.
Surpriză! Surpriză! Surpriză! Surpriză!
Ce?
Eşti mereu ocupată să organizezi cina pentru alţii,
e timpul ca cineva s-o facă pentru tine.
Sunteţi aşa dulci.
Scumpo, ăsta e cadoul meu.
E frumos.
Un înţelept a zis: "E bine să păstrezi legătura cu rădăcinile tale".
De la prima mea familie... până la a doua.
Aia e o lacrimă?
Am una.
Ai făcut un lucru frumos, Peter.
- Nu, Alan? - Frumos lucrat.
Trăim să ne facem fata fericită.
Şi eu, dle.
- Câine rău. Satchmo. - Satchmo, nu! Satchmo, nu!
Nu, nu, nu.
- Satchmo! - Nu, o s-o îngroape.
Nu cred că se mai întoarce.
- Îmi iau ceva de băut. - Mulţumesc.
La mulţi ani!
Închidem. Voiai să mă vezi?
Da. Ia loc.
Diana... Îţi place să lucrezi pentru Peter.
FBI-ul e casa mea.
Nimeni nu vrea să-şi piardă casa.
Ce urmăreşti, agent Kramer?
Trecând prin dosarele astea mi-am dat seama
că Caffrey are multe secrete,
genul pe care nu le poate acoperi singur.
- Crezi că-l ajut? - Cred că tu şi Peter vă faceţi că nu vedeţi.
Dar dacă mai sap...
...cine ştie ce voi scoate la iveală?
- Nu vei găsi nimic. - Eşti sigură?
Cred că trebuie să mai vorbim despre comutarea lui Neal.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro