În spatele uşilor închise, în camere luminate din toată Londra,
plăcerea are loc.
Unele spontane, unele planificate,
şi da, unele plătite.
Iar în seara asta...
în seara asta e doar pe bază de invitaţie.
Uneori sunt plătită să fac ceea ce mi-am dorit mereu să fac.
Jurnalul secret al unei dame de companie
Traducerea si adaptarea: Tomcat
Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Îmi place la nebunie atunci când dorinţele mele sunt aceleaşi cu sarcinile de serviciu.
Cea mai prestigioasă petrecere pentru adulţi din ţară.
Aceste petreceri sunt doar pentru cupluri adevărate, iar condiţiile de intrare sunt dure
trebuie să ai sub 40 de ani, să fii educat,
şi frumos.
Bine ai venit, bine ai venit.
Trebuie să vă lăsaţi telefoanele, alte aparate de înregistrat sau camere foto,
şi vă vor fi înapoiate la sfârşitul nopţii.
Există un număr la care puteţi fi sunaţi în caz de urgenţă
număr care va fost trimis odată cu invitaţia.
Mulţumim.
- Suntem căsătoriţi ? - Nu, nu cred.
Mai ţii minte cu ce mă ocup ?
Aleksandar Yerkovic,
Proiectant de dispozitive care ajută la economisirea de energie şi reciclare ei,
momentan lucrezi la un nou motor hibrid de maşină europeană.
- La o parte a motorului. Care parte ? - N-am fost niciodată pasionată de munca ta.
Iar asta m-a deranjat întotdeauna.
De aceea nu suntem căsătoriţi.
- Dar tu cu ce te ocupi ? - În rochia asta, n-o să-i pese nimănui.
E doar de fiţe. Nu beau când lucrez.
Petrecerile pentru adulţi sunt ca oricare altă petrecere.
Există cineva care vrea să fie în centru atenţiei.
Îmi plac penele tale.
Mulţumesc.
Şi avem şi oamenii timizi care stau în colţ.
Grupul trendy care cunoaşte pe toată lumea, şi organizatorii.
Şi camera unde are loc adevărata petrecere.
E excitant.
Nu e nimeni aici.
E încă devreme.
- Bine. - Vreau să aştept.
Vreau să te privesc.
Să îi privesc pe ceilalţi bărbaţi cum te doresc.
Şi poate, mai târziu, acasă,
când vei fi cu adevărat disperată,
o să ţi-o trag.
Bine.
- La naiba ! - La naiba ! Scuze !
- Îmi cer scuze. A fost vina mea. - Scuze, nu...
- Eşti bine ? Îmi pare rău. - Da, sunt bine.
Mă tem că nu am... Ai putea... ? Ai ceva să... ?
- Da. Eşti sigură că totul e în regulă ? - Da, da. Sunt bine, mulţumesc.
La naiba. Îmi pare rău.
Ai idee unde e toaleta pentru doamne ?
- La parter. - Bine, mulţumesc. Îmi cer scuze.
Nu-i nimic.
Îl ştiu de undeva pe bărbatul acela.
Am tendinţa să mă panichez dacă văd pe cineva cunoscut. Ar putea fi jenant.
Trebuie să trec prin agenda mentală cu toate persoanele cu care m-am culcat.
Ar putea dura ceva timp.
Asta e.
E Jay Lorre, scriitorul.
Primul său roman mi-a schimbat viaţa.
Bărbatul acela ştie să scrie despre femei.
Dar bineînţeles că nu ar trebui să-ţi întâlneşti eroii. Toată lumea ştie asta.
- Ai văzut "An Inconvenient Truth" ? - Nu.
E fabulos. Înspăimântător, dar foarte bun.
Mă simt vinovată. Merg aşa de des cu avionul pe distanţe scurte.
- Totuşi e foarte ieftin. - Voiam să...
îmi cer scuze pentru incidentul de mai devreme.
Nu-i nicio problemă.
Scuze, am...
vărsat vin unul pe celălalt mai devreme.
Serios ?
Nu, nu în felul...
Am fost neîndemânatică.
- Ba nu, eu am intrat în ea. - Da.
Şi unde zbori ?
Ei bine, tocmai ne-am întors din Portugalia.
Încercăm să...
I-ai stropit şi pe restul ?
- Nu. - Bine.
Aş fi gelos.
E genul tău de petrecere, nu ?
- Scuze, nu-ţi ştiu numele. - Belle.
- Şi, da, cred că e pe gustul meu. - Belle ? Îmi place.
E foarte... Sudul Americii, nu ?
Pe aproape. Graniţa dintre Surrey şi Hampshire.
Bun.
Odată a trebuit să fiu trecut clandestin peste graniţă dintre Surrey şi Hampshire.
A fost o treabă nasoală. Nu mai contează, noroc.
Noroc.
Cu ce te ocupi, Jay ?
- Păi, cu una, cu alta. - Cum aşa ?
Mă descurc cum pot.
Nu-mi da toate detaliile, e jenant.
Ştii ce fac.
Îmi ştiai numele înainte să ţi-l spun.
- Ţi-am văzut cărţile. - Mi-ai văzut cărţile ?
Atunci să nu cumva să le citeşti.
Nu vrei să mergem undeva mai privat ?
E foarte frumoasă, nu ?
Da. Cu siguranţă.
Aleksandar, nu vrei să vii dincolo cu noi ?
Nu cred.
Şti ce ? O să-ţi fac faimosul meu masaj.
- Te place. - Crezi ?
Dar nu te poate avea.
- Nu ? - Nu...
pentru că doar eu te pot avea.
Perfect.
Noaptea se duce, hainele dispar,
oaspeţii trec să facă ceea ce au venit să facă, mai puţin eu.
O oportunitate în viaţă să-l seduc pe Jay Lorre,
şi eu m-am pricopsit cu singurul bărbat posesiv de la o orgie.
Mersi.
- Sylvia. - Da, dragă ?
Vorbeai mai devreme despre mediul înconjurător ?
Poftim ?
Ştiai că Aleksandar consiliază guvernul în materie de energie perpetuă ?
Ce, energie solară şi restul ?
Da, în principiu lucrăm la o nouă maşină hibrid.
Aha, o maşină hibrid, cam cum au toţi în L.A.
Sper că au. America e cel mai mare poluator şi contribuie cel mai puţin la...
Bună.
Te distrezi ?
Aproape că nu mai pot să respir. Tu ?
Da. Cred că sunt singura persoană care nu a fost în "camera de joacă".
Da ?
Aleksandar preferă să nu merg.
Bun. Păi, ăsta chiar e un loc unde să devii posesiv.
Mie îmi spui ?
Îmi plac cărţile tale.
Mulţumesc, mult. Şi mie îmi place ce faci.
E păcat că nu faci nimic în seara asta.
De ce, tu faci ceva ?
Păi, se pare că nu.
Spectacolul începe. E timpul pentru spectacol.
Mergem ?
- Bună. - Bună.
- Ce e ? - Nu îţi place să fii privită, nu ?
Nu, nu e asta...
- Nu vreau să fiu prinsă. - De iubitul tău ?
- Nu vrem să ne băgăm între voi. - Mie mi-ar plăcea mult.
Dar nu acum.
Poţi veni la noi acasă.
- Serios ? - Serios.
Îmi dau seama că nu e frumos să laşi baltă un client
şi că nu ar trebui să te laşi influenţat de dorinţele personale la muncă, dar...
- Bună. - Doamnă.
Toţi aceşti bărbaţi te doresc.
O să te duc acasă...
şi o să-ţi arăt ce pedeapsă primeşti
pentru că i-ai făcut pe toţi aceşti bărbaţi să te dorească,
fată obraznică.
Scuză-mă. Belle Sinclair ?
Da.
Domnişoară Sinclair, vă caută cineva pe linia de urgenţe.
Vin imediat.
- Cu asta te ocupi ? - Nu, nu.
Joc într-o piesă de teatru deocheată, luna viitoare, aşa că...
E bine. Asta îţi prinde bine.
Rămâne de văzut.
Ce zici de faţa asta tristă ?
- E bine. - Şi aşa ?
- Prea mult. - Prea mult ?
- Da, prea mult. - Eşti un scump. Mersi.
Există o scuză cu care toţi ştim că scăpăm de muncă.
- Motive personale ? - Da, motive personale.
Normal că ţi se va returna toată suma.
- Ce ? - Vei primi toţi banii înapoi.
Dar nu asta e ideea.
- Da, ştiu, normal. - E nesatisfăcător.
Da, ştiu. Dar ce pot să fac ?
Motive personale ?
Da. Motive personale.
Ai şapte mesaje.
Hannah, ai primit mesajul de la mama ta ?
- O secundă. - Sună-mă când asculţi asta.
- Alo, e tot mama ta... - E un coşmar.
- Nu-mi vine să cred. - Ce s-a întâmplat ?
S-a întâmplat ceva ?
Nu cred că pot să vin cu voi. Am o grămadă de mesaje despre o problemă.
Nu poate aştepta până mâine ?
Poate.
- Nu, ar trebui să plec. - O, nu. De ce ?
Motive personale.
Pa.
Doar sora mea putea să aştepte până eram aşa de aproape cea mai bună
partidă de sex pentru a naşte.
Căţea egoistă.
- Tipul ăsta, Ben... - Ce ?
Nimic, a fost doar o şedinţă, ţi-ar fi plăcut.
Nu-mi vine să cred că părinţii mei te-au sunat înainte să mă sune pe mine.
M-au sunat căutându-te pe tine. Şi mă şi plac un pic mai mult.
Aşa e.
Ai cumpărat o felicitare ?
- Vanessa are un birou plin cu felicitări. - Normal. Dă să o semnez şi eu.
E sigilată. Ia-ţi şi tu una.
Am nevoie de o soţie.
- Bună ! - Bună.
- Uită-te la tine, Hannah. Uau.
- Uite-o. - Bună, străino.
Bună.
- Am avut o şedinţă. - Eu doar am născut.
- Poftim. Felicitări. - Mersi.
- Ce e ? - E băiat.
- Dumnezeule. - Am ştiut de la început că e băiat.
- Mersi, Ben. - Cu plăcere.
Vrei să îl ţii ?
Poate ar trebui să stai jos.
Stai jos.
Poftim, drăguţă.
- Eşti bine ? - Da.
Bună. Bună.
Mi-l dai şi mie ?
Tu eşti următorul, amice.
Taci din gura.
Unde e tata ?
Se omoară cu tutun, probabil.
Uite ce mâini mici are în comparaţie cu ale lui Ben.
Eu sunt unchiul tău Ben. O să mergem în cluburi împreună.
- Bună, micuţo. - Eşti bine, tăticule ?
- Ce zici de nepotul tău ? - E ok.
- Tu ce zici ? - Da, merge.
Poftim, bunicule.
Ce ai mai făcut ?
Hannah.
La naiba.
Cred că aşa îmi stă cel mai bine.
- De unde ai aia ? - Ţi-am văzut-o în geantă, la spital.
Mi se pare mie...
eşti prea elegant îmbrăcata pentru o şedinţă ?
Sau mai zis sumar îmbrăcată. Nu mai contează.
Păi, mă cunoşti doar, sunt neconformistă.
Pa.
Poate ca viaţa mea particulară şi ce profesională
nu sunt chiar aşa de uşor de împăcat.
Dar aşa e la noi toţi.
Măcar adorm cu autorul meu favorit.
Doar că nu e aşa cum mi-ar fi plăcut.
- Arăţi foarte bine. - Şi tu arăţi bine.
Mergem ?
1500 de motive pentru a face tura de noapte.
Din acest moment, sunt pe banii clientului, face el cinste în seara asta.
Te cunosc ? Caut ceva de distracţie, şi cred că şi tu.
- Se vede tot. Eşti o fată rea. - Ştiu.
Ştii eu ce faceţi voi la birou - vă jucaţi cu capsatorul, vă trageţi fundul la xerox.
Eşti foarte direct. Îmi place asta.
Vreau să te văd având orgasm.
Traducerea şi adaptarea: Tomcat
Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro