Ţipă când o străfulgeră durerea
şi, între două contracţii, îşi spuse
că în niciun caz nu va naşte copilul într-un metrou, în Bronx.
- Ai notat? - Ai născut în metrou?
Nu.
Nici n-a alergat la maraton cu o săptămână înaintea naşterii,
nici n-a bătut un tâlhar când era gravidă în nouă luni.
- E o licenţă poetică, dragul meu. - Ba e minciună gogonată.
- Licenţele poetice apar în literatură. - Asta fac şi eu.
El e Marcus, dramaturgul genial de care ţi-am spus,
care mă ajută să-mi încropesc spectacolul.
Sunt un mare fan al dvs, dle Castle. Prezenţa mea aici e un vis împlinit.
Şi în ceea ce mă priveşte. Doar că în visele mele... sunt singur.
Am considerat că aici e cea mai bună vibraţie creatoare.
Aşa e. Am scris aici 20 de bestselleruri.
- Da. - Aş vrea să mai scriu unul.
- Acum. - Nu poţi aştepta puţin, dragule?
Facem ultimele retuşuri la actul I,
unde mă confrunt cu provocarea de a fi mamă singură, cu serviciu.
Ştii că e pură ficţiune, da?
Castle.
Mai întâi, stagiatura lui Alexis la Lanie.
Acum, mama îmi acaparează biroul. Toată viaţa mi-e dată peste cap.
Te vei obişnui. Eu aşa am făcut.
Nu-i acelaşi lucru. E similar, dar nu-i chiar aşa.
Bună, Lanie. Ce avem?
Bună întrebare. Pot să-ţi spun doar că, după lividitate şi temperatura corpului,
victimă a murit între orele 22 şi 0.
Urme de gheare? A atacat-o un animal?
E clar că fugea de cineva. Are noroi pe picioare.
Ce animal ar putea hăitui un om în Central Park?
Încă nu ştiu dacă asta s-a întâmplat. Zgârieturile nu sunt mortale,
dar nu voi şti sigur ce a ucis-o până n-o duc la morgă.
- Are acte? - N-are portofel, poşetă. Nu ştim cine-i.
- Nu e evident? Numai eu am observat? - Ce anume?
Pelerină roşie, atacată de un animal în pădure.
- E Scufiţa Roşie. - Super, îl dau în urmărire pe lup.
Ai tu vreo teorie mai bună?
Ryan, sună la dispecerat,
vezi dacă s-au raportat cazuri de animale violente în zona parcului.
- Cum ar fi un lup mare şi rău? - Zău?!
vrei să cauţi prin zonă după martori sau cineva care o cunoştea?
- Pun pariu că nu-i Scufiţa Roşie. - Bine.
"Ca să te mănânc mai bine! Şi, spunând asta, lupul sări"
"şi o înghiţi pe sărmana Scufiţa Roşie".
Vestea bună e că lupul vorbea. Deci, dacă-l găsim, poate mărturiseşte.
În poveste însă, lupul n-o omoară pe Scufiţa Roşie.
Vine vânătorul, îi taie stomacul, apoi Scufiţa îl omoară pe lup.
- Cuiva îi plac poveştile Fraţilor Grimm. - Nu erau siropoase.
Ştiau că poveştile cu zâne sunt mai mult poveşti de groază.
De-asta avem nevoie de ele, să ne luptăm cu necunoscutul,
fiindcă fac apel la temerile noastre,
de exemplu să te rătăceşti în pădure sau să fii mâncat de monştri.
Nu sunt poveşti de groază, ci lecţii de viaţă.
Eşti bun, trăieşti până la adânci bătrâneţi.
- Asta doar în poveşti. - Apropo, victima chiar era Scufiţa Roşie.
Ai băut şi tu acelaşi lucru cu Castle?
Purta exact costumul de Scufiţa Roşie, scrie pe etichetă.
De ce-l purta noaptea prin pădure?
- Se ducea la bunica? - Mă îndoiesc.
- Bunica ei locuieşte în Tallahassee. - Deci ai identificat-o!
I-am găsit amprentele în baza de date. Se numeşte Amy Morgan.
Imediat vine sora ei, Leslie.
Nu înţeleg, Amy a fost atacată de un animal?
Ştie cineva ce căuta în parc?
- Nu se ducea acolo, era prea ocupată. - Cu ce?
Era avocat la firma Sampson-Briggs. Lucra vreo sută de ore pe săptămână.
Avea vreun iubit? Cineva cu care ieşea?
E celibatară. Locuieşte singură.
E foarte dedicată muncii.
Era...
- Ştiţi de ce purta aşa ceva? - Ce-i aia, o pelerină?
- O pelerină de Scufiţa Roşie. - Ea purta aşa ceva?
Ştiu ce haine avea în dulap. Asta nu-i a ei.
- Până şi pantalonii de casă erau Prada. - Poate se ducea la o petrecere.
- V-a spus ceva de vreo petrecere? - N-ar fi purtat aşa ceva.
Ţi-a spus sora ta că i s-a întâmplat ceva neobişnuit la slujbă sau acasă?
Nu ştiu. N-am mai vorbit de o săptămână.
- Era neobişnuit? - Da, de obicei vorbeam zilnic.
Dacă nu m-a mai sunat, am crezut că e ocupată cu vreun caz, dar...
poate era altceva.
Bine, pa. Mersi. Era Ryan.
A vorbit la Protecţia Animalelor şi singurul animal pierdut în parc
era un căţeluş pe nume Fred.
Ori Fred e un căţel foarte rău, ori misterul se adânceşte.
Cum ajunge o avocată de succes într-un costum de Scufiţa Roşie?
Amy lucra în stres.
Dacă avea o supapă de refulare de care nici sora ei nu ştia?
- Cum ar fi? - Adulţi care se joacă de-a poveştile.
Nu genul ăla de poveşti, deşi... uneori e bun şi ăla.
- Tu de unde ştii? - Am făcut nişte cercetări.
Pe furiş. Unii se îmbracă în costume, joacă roluri,
dau viaţă poveştilor.
Poate asta făcea şi Amy, dar totul s-a sfârşit prost.
E o teorie surprinzător de rezonabilă.
Da, şi eu sunt dezamăgit de mine însumi.
Aşa suntem toţi. Am verificat situaţia ei financiară.
Acum patru zile, a retras din cont 50.605 $.
Cam ciudată suma, mai ales pentru retragere de numerar.
Mai mult, cei 50.000 $ nu sunt la ea acasă şi nici n-a făcut achiziţii recente.
Ia legătura cu banca. Vezi dacă ştie cineva de ce-a scos banii.
- Lanie are noutăţi. - Am noutăţi, dar n-o să vă placă.
Am găsit fire de păr într-o rană de pe braţul victimei.
- Nu era al ei, deci am căutat după ADN. - Al cui era?
Nu e păr de om, ci de lup.
- Calmează-te, Castle, n-am terminat. - Scuze. Mai departe?
După adâncimea zgârieturilor, se pare că au fost făcute cu o singură gheară.
- Un lup cu o singură labă? - Nu cred că a fost un lup.
- Şi părul, ghearele? - Ucigaşul voia să credem că-i un lup.
Aşa se explică lipsa muşcăturilor de pe corp.
Zgârieturile au fost făcute de ucigaş, folosind o gheară de lup.
- Care-i adevărata cauză a morţii? - Am găsit urme de ac în spatele victimei,
pe care nu şi le-a făcut ea.
- A fost drogată? Violată? - Analizele arată ketamină şi oxicodon.
Cred că tipul a sedat-o cu ketamină, a îmbrăcat-o în costum.
- Dar doza n-a fost destul de mare. - A încercat să fugă de ucigaş...
Şi, când a prins-o, i-a dat oxicodon şi i-a rupt filmul.
Drogurile, gheara... e vorba de crimă cu premeditare.
Ucigaşul a înscenat locul crimei ca să semene cu basmul Scufiţa Roşie.
- De ce să facă aşa ceva? - Mă interesează mai puţin "de ce"
şi mai mult "cine".
- Ucigaşul a ademenit-o pe Amy în parc. - Deci era cineva cunoscut, de încredere.
Aşa cum Scufiţa avea încredere în bunicuţa.
- Ce ţi-au spus colegii ei de serviciu? - Că nu mai era ea însăşi în ultimul timp.
Era agitată, a lipsit de la şedinţa de consiliu
vinerea trecută, la ora 13.
- A zis că a avut probleme personale. - De-atunci nu şi-a mai sunat nici sora.
Îi verifici telefoanele, e-mail-urile? Vreau să ştiu ce era cu ea.
- Da. - Beckett, trebuie să vezi ceva.
Acolo.
- Ţine în mână ce cred eu? - Un măr otrăvit.
- E Albă ca Zăpada. - Avem de-a face cu un ucigaş de poveşti.
CASTLE Sezonul 4 Episodul 17
Traducerea: Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
- Beckett! - Mă scuzaţi.
Am identificat-o după brăţara medicală. E Kristina Curtis, 25 de ani.
- Stă în Upper East Side. - Are rude apropiate?
- Soţul, Noah Curtis. - Vreau să-l interogaţi.
Aflaţi ce ştie despre asta. Poate aflăm dacă avea legătură cu cealaltă victimă.
Dacă ucigaşul le-a îmbrăcat în costume,
putem găsi producătorul lor şi cel care le-a cumpărat.
Bună idee. Caută-l.
Uite aici. "Albă ca zăpadă, roşii ca sângele, negru ca abanosul".
E citat din Fraţii Grimm.
Deci nu victimele dau viaţă poveştilor, ci ucigaşul.
Ea n-a murit din cauza unui măr otrăvit. Are aceleaşi urme de injecţii ca Amy.
- Ştii ora morţii? - Între 5 şi 7, dimineaţa asta.
Deci a ucis-o pe Scufiţa Roşie şi, după şase ore, a lovit din nou?
- Se mişcă foarte repede. - Toate semnele unui ucigaş în serie.
Tehnic vorbind, abia după trei victime devii ucigaş în serie.
Trebuie să ne asigurăm că nu va mai ajunge.
- Când v-aţi văzut soţia ultima oară? - Înainte de 5, ieşise să alerge.
M-a sărutat de rămas bun. Atunci am văzut-o ultima oară.
Nu-mi vine să cred că a murit.
- Cine mai ştia că ieşea să alerge? - Ceilalţi atleţi din parc, probabil.
Alerga în fiecare dimineaţă, chiar şi pe zăpadă.
- N-a lipsit niciodată. - A avut probleme cu alţi atleţi?
- Nu mi-a spus nimic. - A fost vreodată urmărită?
- Credeţi că o vâna cineva? - Nu pare a fi un atac spontan.
- Cu ce se ocupă soţia dvs? - Avea o galerie de artă pe Fifth Avenue.
Era a familiei, a moştenit-o de la tatăl său.
Aţi văzut-o vreodată pe femeia asta sau aţi auzit numele Amy Morgan?
- Nu. De ce? Cine e? - O altă victimă.
Putea fi o cunoştinţă de-a Kristinei?
N-o cunosc, îmi pare rău.
Aţi observat ceva neobişnuit la Kristina în ultima vreme, a spus sau a făcut ceva?
A fost ceva, săptămâna trecută. Trebuia să luăm prânzul vineri.
N-a mai venit. M-a sunat mai târziu şi a zis că avea o urgenţă la galerie.
Vinerea trecută? Trebuia să luaţi masa la 13?
Da. De ce?
Kristina şi-a minţit soţul în privinţa prânzului.
N-a fost la galerie vinerea trecută. Nu se ştie pe unde era.
Ambele victime au făcut ceva pe ascuns cu puţin timp înainte să moară.
- Unde s-or fi dus? - Încă mai lucrez la asta.
- Ryan. - Poate se cunoşteau.
Familiile spun că nu.
Aveau meserii diferite, trăiau în alte părţi ale oraşului.
Se pare că nu li s-au încrucişat drumurile.
Până când au murit de mâna aceluiaşi ucigaş.
De ce femeile astea, de ce poveştile?
O fi vreo obsesie a ucigaşului sau altceva mai ascuns?
Poate vrea să spună o poveste folosind cadavrele. Dar nu ştiu care.
Poate e vorba de bani. Şi Kristina şi-a scos banii din cont.
Ghici cât a retras? 50.605 $.
Deci ambele victime şi-au luat liber vineri şi au retras aceeaşi sumă.
- Nu-i o coincidenţă. - Asta-i legătura.
Poţi vorbi cu familia Kristinei, să afli de ce-i trebuiau atâţia bani?
- O să discut cu soţul ei. - Mersi. Ryan, tu ce-ai aflat?
Am găsit cărarea către ucigaş. Cele două costume sunt făcute de acelaşi producător.
- Ştim unde s-au vândut? - Aştept lista magazinelor,
atât cele propriu-zise cât şi cele online. Vom afla până dimineaţă.
Nu-i bine aşa. Pune scaunul acolo. Richard, ai sosit la ţanc!
- Avem nevoie de ajutor. - Să-mi mut mobila unde nu aş vrea?
E ceva temporar. Vom avea o prezentare a spectacolului meu, mâine seară, aici.
Păcat că n-ai un studio pentru aşa ceva...
- Ia stai, ai unul! - Nu e potrivit pentru aşa ceva.
Îmi trebuie ceva mai intim.
- Va fi ceva avangardist. - Corect.
Scaunul ar trebui să stea aici. Vreau să creez ceva...
N-ai putut face nimic s-o împiedici?
Am încercat, dar m-a făcut director de platou.
Nu-i chiar aşa de rău, doar vreo 20-30 de oameni...
Vom pune totul la loc. Pentru bunica înseamnă mult
şi e bine că acum înţeleg unele lucruri pe care nu le ştiam.
- Despre ea şi despre tine. - Despre mine?
Nu, aici îmi trebuie mult mai mult spaţiu.
- Actorii au nevoie de spaţiu. - "Richard avea o imaginaţie bolnavă."
"Era predestinat să devină fie ucigaş în serie,"
"fie scriitor." Zău aşa, mamă!
Am exagerat puţin...
Zici că ţie ţi se datorează lansarea mea ca scriitor,
fiindcă... te-ai culcat cu primul meu editor?!
Sunt convins că talentul dvs v-ar fi făcut remarcat, oricum.
Chiar a fost vorba de talent! N-a fost datorită ei!
M-am culcat cu el după apariţia primului tău roman.
- Dar aşa sună mai lasciv. - Nu era de vârsta mea?
Ştii că mereu am iubit bărbaţii mai tineri. Ei puteau ţine pasul cu mine.
Îmi voi şterge imaginea asta din minte cu o sticlă de whisky.
Am invitat-o şi pe Beckett mâine seară, poţi s-o consideri o întâlnire.
- Ce voiai să fac, s-o refuz? - Da.
De ce nu-ţi place piesa mamei tale?
Fiindcă rescrie trecutul. Trecutul meu.
Am trăit asta, crede-mă. Face să pară propria ei poveste cu zâne.
Deci nu-ţi place când cineva scrie propria versiune asupra vieţii tale?
- Interesant. - Te referi la cărţile cu Nikki Heat?
- Acolo e cu totul altceva. - De ce?
- Eu nu pretind că ceea ce scriu e real. - Nici ea.
Chiar tu ai spus-o, toţi avem nevoie de poveşti.
De ce n-o laşi şi pe mama ta?
Hai să schimbăm subiectul până nu fac ulcer.
- Cum e cu acei 50.605 $? - Bine.
Am vorbit cu cei apropiaţi Kristinei şi lui Amy
şi nimeni nu ştie de ce au scos banii.
Ştim unde-au fost vineri, la 13?
Nu apare nimic în apelurile şi e-mail-urile lui Amy.
Tehnicienii caută încă în computerul Kristinei.
Salut, cred că i-am dat de cap.
Am găsit site-ul web care vinde costumele.
Pelerina şi rochia au fost trimise acum opt zile.
- Cui? Ai aflat vreun nume? - Da, lui Jamie Isaacson.
Stă pe 11th Street colţ cu 7th Avenue. N-a comandat doar două costume.
Mai era unul în pachet, pentru Frumoasa Adormită.
Frumoasa Adormită? Va ucide din nou.
Nu şi dacă i-o luăm înainte.
Jamie Isaacson, poliţia! Deschide!
- Sparge-o. - Bine.
Daţi-i drumul!
- Liber. - Liber.
Exact aşa-mi închipuiam bârlogul lui, cu păpuşile astea.
De la Chucky încoace nu mai suport păpuşile.
Domnilor detectivi!
- Chiar trebuia să-mi spargeţi uşa? - Am spus cine suntem...
Veneam! Dar nu mă mai mişc aşa repede.
Doamnă, cunoaşteţi pe cineva pe nume Jamie Isaacson?
Bineînţeles.
Eu sunt Jamie Isaacson.
- Nu vreţi bomboane? Sunt bune. - Nu, mersi.
Mai locuieşte cineva aici?
Nu, drăguţă, doar eu şi prietenele mele.
Aveţi familie care să aibă grijă de dvs, vreun asistent social?
- Alţi prieteni... umani? - Suntem doar noi. De ce?
- Aţi primit un colet săptămâna trecută? - Eu primesc mereu colete.
Molly şi Abigail sunt ultimele sosite.
- Nu-i aşa că sunt superbe? - Ba da.
Aţi primit şi costume de personaje din poveşti?
Personaje din poveşti?
Am aflat că aţi comandat săptămâna trecută trei astfel de costume.
- Ridicol! Ce să fac cu ele? - Nu-mi dau seama.
Deci n-aţi comandat costume de pe internet?
Par eu genul care-şi risipeşte banii? Am un venit fix.
Am văzut că nu aveţi portar. Unde sunt lăsate pachetele?
În cutia de corespondenţă din hol.
Aţi observat vreo plată neobişnuită pe cardul dvs?
- Are cineva acces la el? - Doar dacă sapă.
În ziua de azi, nu mai poţi fi sigur.
Da.
UPS confirmă că pachetul a fost lăsat în holul dnei Isaacson, fără semnătură.
- Conform instrucţiunilor cumpărătorului. - Şi mai am veşti proaste.
Nici în hol, nici afară nu sunt camere de supraveghere.
Clădirea nu pare foarte sigură.
Probabil ştia şi ucigaşul, de-asta a cerut pachetul acolo.
Dacă-i ştia numărul cardului, înseamnă că o cunoştea.
Posibil, dar poate i-a găsit declaraţiile pentru card în tomberon.
- E de modă veche, dar eficace. - Acum e pe urmele Frumoasei Adormite.
Am aflat ceva despre lipsa Kristinei de la prânzul de vinerea trecută.
Tehnicienii i-au găsit pe tabletă o hartă din ziua aceea, la 12:50.
Pentru Glassman's Cafe, în Upper West Side.
Perfect, duceţi-vă la cafenea. Poate aflaţi cu cine s-a întâlnit.
- Am plecat. - Eu sun patrulele să urmărească parcurile.
Nu va mai ucide în parc.
Scufiţa Roşie şi Alba ca Zăpada erau în pădure, dar Frumoasa Adormită...
- A fost găsită în dormitorul ei. - Exact.
Perfect. Sunt doar câteva milioane de apartamente numai în Manhattan.
N-are niciun sens.
- Ce n-are sens? - Motivul său.
Toţi ucigaşii în serie au un impuls psihologic.
Undeva, ascunsă, există o logică bolnavă a nebuniei lor.
- Continuă. - În poveştile Fraţilor Grimm,
Scufiţa Roşie, Albă ca Zăpadă, Frumoasa Adormită sunt în pragul morţii,
dar sunt salvate în ultima clipă.
Parcă ar vrea să îndepărteze finalurile fericite.
Mai mult, ar fi putut comanda orice costum, dar le-a ales pe acestea.
A avut mare grijă de detalii, gheara de lup, mărul.
A ales personajele astea dintr-un motiv.
Femeile au fost alese dintr-un motiv anume.
Dar nu l-am găsit încă.
Oricare ar fi, trebuie să fie legat de banii retraşi de ele.
Poate alege femei cu conturi sănătoase.
Cont! Kristina şi Amy au retras aceeaşi sumă.
Poate a făcut la fel şi Frumoasa Adormită.
Fiscul cere băncilor să raporteze orice tranzacţie peste 10.000 dolari.
- Trebuie s-o fi înregistrat. - Exact.
Da, a fost aici. Vinerea trecută, pe la agitaţia de prânz,
după ce-am vărsat ketchup pe noii jeanşi. Au avut reducere de 75%.
- A fost singură? - Nu, au fost trei.
- Îţi aminteşti cu cine a mai fost? - Încă două femei.
N-am mai fost chestionată de poliţie.
- Vă deranjează dacă scriu pe Twitter? - Da, ne cam deranjează.
- Ea e una dintre femei? - Da.
Sunt infractoare? Am avut o senzaţie de Upper East Side.
Nu, dar a treia poate fi în pericol,
trebuie să aflăm cât mai repede cine este.
Poate a plătit cu cardul şi i-ai văzut numele?
- Nu, a plătit cu bani gheaţă. - A mai fost un bărbat cu ele?
- Nu. - Ai observat dacă le privea cineva?
- Nişte clienţi, dar fiindcă se certau. - Pentru ce?
Nu ştiu. Am încercat să ascult, dar de câte ori mă apropiam,
mă ţintuiau cu privirea. N-au vrut să aud despre ce vorbeau ele.
Căutarea Fiscului arată zece tranzacţii
între 50.000 şi 60.000 dolari în ziua aceea.
Două aparţin Scufiţei Roşii şi Albei ca Zăpada. Ne rămân opt.
Cinci dintre ele au fost făcute de bărbaţi, rămânând... trei femei.
Jessica Harper, Charlotte Boyd şi Dana Wilson.
Harper şi Wilson au 50 de ani. Nu se încadrează în profil.
Ne rămâne... Charlotte Boyd.
- Beckett. - Am reuşit să confirmăm
că vinerea trecută, Kristina a fost aici cu Amy Morgan şi a treia femeie.
Credem că e a treia ţintă. N-am identificat-o, dar avem descrierea.
Să ghicesc. Cam 20 ani, şatenă, ochi căprui.
- Aspect exotic. - Da. De unde ştii?
- Charlotte nu răspunde. - Charlotte Boyd.
Ryan, îţi trimit adresa. Ne vedem acolo.
- Beckett! - Castle.
Cheamă salvarea. E încă vie.
Da, bine. Ţine-mă la curent cu starea ei. Mulţumesc.
Spitalul. Charlotte e stabilă, dar tot inconştientă.
- Ketamină şi oxicodon? - Inima ei se putea opri.
- Medicul spune că am ajuns la timp. - Exact ca în poveste.
- Adică tu eşti Făt-Frumos? - Păi dacă se potriveşte pantoful...
Nu, mă bucur că avem un final fericit.
N-o să fie final fericit până când răul nu e învins şi închis în temniţă.
- Ne apropiem de el. - Da, dar tot e cu un pas înainte.
Sper să fi lăsat ceva dovezi în urmă.
Am controlat tot. Nici urmă din cei 50.605 dolari.
Un apartament de lux şi atâţia bani? Cu ce se întreţine fata asta?
E broker de elită la o firmă de imobiliare.
Dacă n-ai zece milioane să achiţi un apartament, ea nu te bagă-n seamă.
Avem trei femei în vârstă de 20 ani, de succes,
au avut o întâlnire secretă vineri, apoi au scos aceeaşi sumă de la bancă.
- Poate plănuiau ceva cu suma. - Putem exclude biletele la loto.
Nu, ne scapă ceva. Le leagă ceva pe cele trei.
Ia priviţi. Am găsit-o pe fundul unui sertar al Charlottei.
Am găsit legătura.
Amy, Charlotte şi Kristina. Cele trei victime.
Îmbrăcate ca personaje de basm.
Aceleaşi personaje în care le-a costumat ucigaşul.
- Priviţi data. - "05/06/05". Acum şapte ani.
De asemenea, suma de bani pe care au retras-o.
- Da, 50.605 dolari. - Uitaţi-vă pe spate.
"Cine e cea mai vinovată din toate? Dacă plăteşti, trăieşti."
Erau şantajate?
În acea zi s-a întâmplat ceva care le leagă pe toate trei.
- Ceva care a dus la moartea lor. - Cine a făcut fotografia?
- Poate ne spune el ce s-a întâmplat. - CSU a găsit o singură amprentă
pe fotografie. A Charlottei. Dar au reuşit să afle
că a fost developată în ultimele 14 zile.
- Cum au aflat? - E un proces mecanic, ca la farmacie.
Are un cod de control pe spate.
Putem afla unde a fost procesată după cod?
Da. Să sperăm că aflăm cine a comandat fotografiile.
Fotografia a fost făcută acum şapte ani. De ce apare acum?
Ai avut dreptate. S-a întâmplat ceva în noaptea aceea.
- Avem şi un raport al poliţiei. - Dar nu-l identifică pe Făt-Frumos.
Ba da. Îl cheamă Owen Thomas. Dar nu poate fi suspectul nostru.
E mort. A fost ucis acum şapte ani, pe 6 mai 2005.
- "5/06/05". - Când s-a făcut fotografia.
E şi noaptea în care Owen s-a dus la o petrecere cu tematică de basm.
Ultima oară a fost văzut la 22:45.
- Dar poza a fost făcută la 23:23. - Cum a murit?
Hemoragie internă complicată cu doze mari de ketamină şi oxicodon.
- Modul de operare al ucigaşului. - Deci e drogat.
- Dar ce-a provocat hemoragia internă? - O maşină.
Cadavrul a fost găsit lângă drum. Legistul a declarat accident cu fugă.
N-au fost martori, timpul a trecut, cazul n-a fost rezolvat.
E "Ştiu ce-ai făcut astă-vară". "Cine e cea mai vinovată?"
Ucigaşul crede că una dintre ele e vinovată de moartea lui.
Poate că aşa e. Poza dovedeşte că ele sunt ultimele care l-au văzut viu.
- Dar niciuna n-a dat declaraţie. - De ce se petrec crimele acum?
- Şapte ani mai târziu? - După ani, cineva a găsit poza.
Esposito, cercetează familia şi prietenii lui Owen.
Poate cineva încearcă să-i răzbune moartea.
- Imediat. - Beckett.
Da. Vin imediat. S-a trezit Frumoasa Adormită.
Charlotte.
Sunt detectiv Beckett, dânsul este domnul Castle.
Te simţi în stare să ne răspunzi la câteva întrebări?
Da.
Ce ne poţi spune despre atac?
Eram la computer, ascultam muzică.
Apoi îmi amintesc că am fost împinsă la podea.
- Ai văzut cine a fost? - Nu.
Mi-au spus că am fost drogată.
- De ce mi-ar face cineva aşa ceva? - Charlotte, cred că ştii de ce.
Toate trei aţi primit o copie a acestei fotografii.
Amy şi Kristina n-au fost la fel de norocoase ca tine.
N-au supravieţuit.
Doamne!
Dar am făcut ce ne-a cerut. Am plătit.
Cu ce vă are la mână? Ce s-a întâmplat cu Owen în noaptea aceea?
Charlotte...
A fost doar o idioată de petrecere costumată.
Voiam să dansăm şi să ne distrăm.
Owen făcuse rost de "Special K".
E foarte puternic, dar Kristina avea oxicodon de la mama ei
şi a zis că îi anulează efectul.
Am ajuns cumva în maşina lui Amy şi acolo s-a făcut poza.
Cum a ajuns Owen pe marginea drumului?
Avea halucinaţii foarte urâte,
ţipa şi trăgea de noi.
Am tras maşina pe dreapta şi l-am făcut să coboare.
Ne-am gândit că se întoarce pe jos la petrecere.
Dar a doua zi dimineaţă s-a dat la ştiri
că avusese loc un accident şi că fusese ucis.
Şi de ce nu v-aţi dus la poliţie?
Eram doar nişte copii.
Eram îngrozitor de speriate.
Trebuie să înţelegeţi că aveam multe de pierdut.
Veneam din familii bune, eram acceptate la facultate,
am făcut un pact...
că nu vom spune nimănui ce s-a petrecut în noaptea aceea.
Şi că nu ne vom revedea.
Nu scuz modul în care ne-am comportat. Am fost proaste,
dar... n-am făcut nimic.
Cineva crede că aţi făcut.
Ce-ai făcut cu banii?
Biletul spunea să-i pun într-un tomberon
la intersecţia străzilor Bleecker şi Thompson.
N-am vrut să ne fie distruse vieţile de un scandal.
Am plătit. De ce ne mai urmăreşte?
La colţul Bleecker şi Thompson
nu sunt camere de supraveghere, iar până acum, nu sunt martori.
- A luat totul în calcul. - Ştiu. Începe să mă calce pe nervi.
Şi eşti drăguţă când te înfurii. Dar nu când te înfurii pe mine.
Am cercetat familia lui Owen. Cred că am găsit pe cineva motivat.
Owen are un frate mai mare şi se pare că erau apropiaţi.
- Vreo legătură cu victimele? - Da, vezi şi singură.
El e Darren, soţul lui Leslie.
Fratele lui Owen e căsătorit cu sora primei victime?
Coincidenţă?
Poate că Darren a aflat că sora soţiei e responsabilă pentru moartea lui Owen.
Poate că familiile se cunoşteau. Nu înseamnă că Darren e ucigaşul.
Aia nu, dar asta s-ar putea.
Criminaliştii au aflat unde a fost procesată poza. E de pe o rolă,
iar cel care a lăsat-o a făcut trei copii.
Descrierea lui corespunde cu a lui Darren?
Chiar mai bine. Aveau camere de supraveghere.
El este.
Am ajuns cât de repede am putut. Aveţi noutăţi?
- Aţi aflat cine mi-a ucis sora? - Mai întâi vreau să te întreb
care era relaţia lui Amy cu fratele soţului tău, Owen?
Erau prieteni din liceu. Toţi am fost.
Ce legătură are cu Amy? Owen a murit cu ani în urmă.
Ai mai văzut fotografia?
Nu.
Asta-i Amy şi ăsta-i Owen.
Pe ele nu le cunosc.
- E din noaptea în care a fost ucis. - Bine...
Soţul tău Darren a cerut să fie imprimată acum două săptămâni.
- Ştii cumva cum a făcut rost de ea? - Luna trecută
făceam curăţenie în podul tatei
şi am găsit aparatul foto cu o rolă în el.
Darren s-a gândit că ar fi amuzant să vedem ce e pe ea.
Doar nu credeţi că are vreo legătură cu Amy...
- Aşa credeţi? - Nu ştiu despre ce vorbiţi.
- N-am şantajat pe nimeni. - Înseamnă că nu recunoşti fotografia?
- Categoric nu. - Şi aici... nu eşti tu, Darren?
Nu pot decât să-mi imaginez cum te-ai simţit.
După atâţia ani să-ţi dai seama că sora soţiei
e implicată în moartea fratelui tău.
Am găsit banii în compartimentul de depozitare din Queens.
151.815 dolari.
Care, printr-o ciudată coincidenţă, înseamnă exact 50.605 înmulţit cu trei.
Owen era drogat. Era la pământ. Ele au ştiut şi ce-au făcut?
L-au lăsat acolo. Au plecat şi el a murit în accident.
- Puteai să te duci la poliţie. - Să facă treaba la fel ca prima dată?
Am vrut să plătească ceva pentru ce-au făcut.
Voiam să înfiinţez o bursă şcolară în numele lui Owen.
Serios? O bursă? Şi care e explicaţia pentru crimă?
Banii nu erau de ajuns. Ai vrut răzbunare.
Ai vrut să moară ca fratele tău, îmbrăcate ca personajele din basme,
de o supradoză din aceleaşi medicamente.
Poftim? Nu.
- Nu ştiu cine le-a ucis, dar nu eu. - Va fi greu de crezut, Darren.
Aveai motiv, le învinuiai pentru moartea lui Owen
şi tocmai ai recunoscut că le-ai şantajat.
Vreau avocat.
Sigur că vrei.
Darren n-are nevoie de avocat. Îi trebuie un miracol.
Soţia lui i-a spus lui Ryan
că el nu era acasă când au fost comise crimele.
- Atunci s-a terminat. - Da, cu cazul ăsta.
Am făcut totul, mai puţin să-i legăm fundiţă pentru procuror.
Pe aici, dnă Morgan.
E adevărat, Darren? E adevărat?
Priveşte-mă în ochi şi spune-mi că nu e adevărat!
- Iubito, n-am făcut rău nimănui. - Mi-ai şantajat sora!
- M-ai minţit! - Nu, ascultă...
Îţi spun adevărul. N-am ucis pe nimeni. Am vrut să plătească.
Atunci cine? Tu aveai fotografia!
- Nu! Jur! - Doamne! Tu ai fost!
- Îţi jur! - Pleacă de lângă mine!
- Ascultă! Les... - Nu te apropia!
Crimele fac mai mult rău celor vii decât celor morţi.
- Totul din cauza unui secret cumplit. - Secretele sunt ca bombele cu ceas.
În cele din urmă... explodează.
Castle, nu spun că-l iert pe Darren pentru ce-a făcut, dar înţeleg.
Da. Înţeleg dorinţa de răzbunare.
Dar modul în care a făcut-o nu are sens.
- Ce vrei să spui? - Şantajul e răzbunare de la distanţă.
Crima e de aproape şi personală. N-are sens să le facă pe amândouă.
Nu-l subestima. A pus la cale şantajul doar pentru a evita acuzaţia de crimă.
Şi ca orice psihopat, e un actor foarte bun.
- Apropo de asta... - De psihopaţi sau de actori?
- Mă gândeam la mama ta. - Puţin din amândouă.
- Cred că ajungem la piesă. - Serios?
Vrei să ne aventurăm în pădurea întunecată şi înfricoşătoare?
Nu-ţi face griji, Castle, am pistol. Te apăr eu de lupul cel mare şi rău.
Ai să-ţi foloseşti pistolul pe mama? Sunt înduioşat. Mulţumesc.
- Mulţumesc. - Castle, frumoasă serată.
E trăsătură de familie. Avem tendinţa s-o facem în stil mare. Noroc.
Noroc.
- Mă scuzi puţin? - Sigur.
- Bună. - Bună. Ai venit.
- Înseamnă atât de mult, dragule. - Era îngrijorată că nu ajungi.
- Noroc, mamă. - Cortina se ridică în două minute.
- Nu pot să fac funda dreaptă. - Dă-mi voie.
Poate o rog pe Alexis s-o lege. Câte funde ai legat în viaţa ta?
Îmi leg şireturile în fiecare zi. Dacă-ţi aminteşti, tu m-ai învăţat.
Da, adevărat.
Funda!
Funda nu era legată bine.
Ţi-am spus s-o lăsăm pe Alexis s-o facă.
Nu a ta. Cealaltă fundă. Cea de la costumul ei.
N-am arestat pe cine trebuia!
Poftim? Nu înţeleg. Spuneţi că Darren nu e vinovat?
E vinovat de şantaj, dar numai atât.
Şi ucigaşul e încă liber? Dacă vine să mă omoare?
Nu va veni. Tot timpul sunt poliţişti la uşa ta.
Îl vom găsi, Charlotte. Dar avem nevoie de puţin ajutor din partea ta.
Desigur. Orice pot face.
Pentru a-l găsi pe adevăratul ucigaş
trebuie să înţelegem exact ce s-a întâmplat
în noaptea morţii lui Owen. Poţi răspunde la câteva întrebări?
Cred că da, dar sunt sigură că v-am spus tot ce ştiu.
Când am vorbit ultima oară, ai spus că eraţi în maşina lui Amy.
- Aşa este. - Şi cine conducea?
- Ea. De ce? - Am făcut nişte verificări.
A doua zi după moartea lui Owen, Amy a dus maşina la reparat.
- Avea masca spartă şi bara ştirbită. - Ştii cumva cum le-a făcut?
Charlotte, ce s-a întâmplat în noaptea aceea?
A încercat Owen să se urce din nou în maşină?
Poate că Amy a intrat în panică şi l-a lovit accidental când demara?
Charlotte?
Am implorat-o pe Amy să se întoarcă.
Şi eu şi Kristina. Dar ea continua să conducă.
N-a intenţionat să-l rănească. A fost un simplu accident.
Ăsta-i adevărul. Asta s-a întâmplat.
Oare?
Uită-te cum sunt legate fundele la costumele victimelor.
Ce-i cu ele?
Ucigaşul a legat aceste funde după ce a drogat victimele.
Vezi cum arată? Cum sunt aranjate buclele pe orizontal?
Acum priveşte funda de la costumul Frumoasei Adormite.
Vezi că buclele sunt verticale? E cam ciudat.
Dacă ucigaşul a legat toate trei fundele, de ce ar fi a ta altfel?
Deoarece tu le-ai legat pe toate trei.
Asta e diferită fiindcă ai legat-o singură la spate.
Nu, am fost atacată. Sunt o victimă.
Şi totuşi, medicul tău spune că ai primit
jumătate din doza de oxicodon a celorlalte fete, nu era mortală.
La cât timp după ce-am ajuns la blocul tău ţi-ai făcut doza?
E o prostie! De ce mi-aş înscena singură un atac?
Să nu te suspecteze nimeni de moartea celor două martore la crima ta.
- Despre ce vorbeşti? - La vremea respectivă, Kristina şi Amy
au fost dispuse să păstreze secretul, dar apoi... a apărut fotografia.
Cât te-ai fi aşteptat să ţină secretul, în special că era vina ta?
Nu te gândeai decât la scandal, închisoare, cum îţi va distruge viaţa.
Doar din cauză că Amy şi Kristina ştiau adevărul.
Charlotte, tu ai fost la volanul maşinii lui Amy.
Tu l-ai lovit şi ucis pe Owen.
Nu! Amy conducea, v-am spus.
Atunci de ce ai plătit reparaţia maşinii?
Avem chitanţa.
Nu ştiţi ce s-a întâmplat în noaptea aceea.
Nu puteţi dovedi că l-am lovit pe Owen
şi nu puteţi dovedi că le-am omorât pe Amy şi Kristina.
Ba da, pot.
Firma ta ne-a predat actele ipotecii unei bătrâne pe nume Jamie Isaacson.
Ea a achitat costurile suplimentare cu cardul.
E acelaşi card de credit cu care tu ai plătit toate cele trei costume.
Charlotte Boyd, eşti arestată pentru uciderea lui Amy Morgan,
Kristinei Curtis şi pentru moartea lui Owen Thomas.
Fundele?! Pe bune?
E personajul negativ perfect din poveşti.
Ca lupul cel mare şi rău, ea s-a deghizat în inocentă.
Dar la fel ca mama vitregă a Albei ca Zăpada,
era dispusă să facă orice, chiar să ucidă pentru a-şi apăra imaginea.
După toţi aceşti ani, poate familia lui Owen îşi găseşte liniştea.
Dar cu ce preţ? Două femei au murit,
Darren e acuzat de şantaj şi căsătoria lui s-a sfârşit.
De asta avem nevoie de basme când ne copleşeşte realitatea,
să ne aducă aminte că finalurile fericite sunt încă posibile.
- Ne vedem dimineaţă. - La revedere.
Apropo de basme, mama e pregătită să ne ofere un bis.
- E timpul să ne întoarcem în pădure? - Mai ai pistolul?
A fost ocazia vieţii.
Şansa de a crea rolul Vrăjitoarea cea Rea pe Broadway.
Dar însemna să fiu plecată de acasă şase nopţi pe săptămână, două matinee.
- Ce era să fac? - Să-ţi dai seama că nu s-a întâmplat?
Francis Bacon a scris:
"Cel care are copii are ostatici daţi norocului".
Dacă eu eram ostatică, atunci fiul meu Richard
- ...era temnicerul, tiranul meu. - Alo, sunt aici.
Am refuzat rolul, am întors spatele norocului.
Şi... a fost cea mai bună decizie luată în carieră,
deoarece a apărut un rol şi mai mare.
Poate cel mai mare rol pe care l-am jucat vreodată,
acela de mamă.
- Ce drăguţ! - Aşa e. E drăguţ.
- Scuze. - Numai dacă Richard
ar fi putut accepta rolul de fiu cu acelaşi grad de devotament.
Şi iată-ne în pădure...
Subtitrarea Andrada2003-BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro