Îţi spun eu, s-a întâmplat ceva, s-a schimbat.
În ultima vreme, ne comportăm ciudat.
În ultima vreme? Vă purtaţi ciudat de patru ani încoace.
Acum e altceva. S-a schimbat. Parcă s-ar retrage.
Îl poţi învinovăţi? S-o fi plictisit să aştepte.
- Ce să aştepte? - Tu ce crezi?
Tipul e nebun după tine.
Chiar dacă joci teatru, şi tu eşti nebună după el.
- Ăsta era marele secret? - Da.
Nu.
Crezi că ştie?
Îl ştii cum era, cu câte o fată de fiecare braţ?
Nu mai e aşa. De ce crezi?
Fiindcă te aşteaptă pe tine.
- Da, Lanie, dar... - Ştiu, ai multe pe cap.
Nu poţi avea însă pretenţia să aştepte la infinit.
Doar dacă vrei să se retragă.
Şi dacă nu va ieşi nimic? Dacă se termină ca la tine cu Javi?
Noi măcar am încercat. N-a ieşit, asta e.
Ne vedem de viaţa noastră şi ne mai sunăm din când în când.
- Nu vreau să pierd ce avem. - Te rog!
- Ce aveţi, de fapt? - O prietenie.
Nu. O prietenie e între noi două.
Între tine şi Castle e un cerc vicios.
Cât crezi că durează până se termină benzina?
Beckett.
Să nu crezi că ai scăpat, Kate Beckett. Nu renunţ.
- Crezi că ar trebui să-i spun ce simt? - Da.
Toată ziua prinzi criminali. Poţi să faci şi asta.
Bine, doar să găsesc momentul prielnic.
Clipa de faţă e cea mai bună. Ce naiba...
De fapt, mai bine aşteaptă puţin.
Mă cheamă Ryan. Trebuie să plec.
Te sun peste o oră.
Salut!
Parcă aş fi într-un episod prost din "Miami Vice".
Mai întâi, nu au fost episoade proaste în "Miami Vice".
Apoi, cine e victima?
Se pare că tu eşti. Parcă te-ar fi lovit un camion.
Un camion încărcat cu splendori.
Am fost în Vegas în weekend. Simţeam nevoia de schimbare.
E stewardesă la clasa I. Nu i-am dat numărul de asigurări sociale...
Eşti în regulă, Castle?
Mai bine ca oricând.
Victima e Naomi Allen, 25 de ani, cetăţean britanic.
- Ryan a anunţat consulatul. - Locuieşte în Soho.
Ce căuta aici?
Nu ştiu, s-a cazat cu două ore înainte de a fi ucisă.
Sper că şi-a plătit camera.
Vestea bună e că avem un martor.
L-a văzut menajera care a descoperit cadavrul.
- L-a văzut bine? - Îi face acum portretul robot.
Indiferent cine e, căuta ceva. Locul ăsta e întors pe dos.
Ştim însă că n-a fost jefuită. Are aici portofelul, ceasul, banii.
- Ce zici, Laney? - Că ai aşteptat prea mult.
Despre victimă...
A fost strangulată, dar s-a zbătut.
Se văd urme de luptă.
A primit o lovitură în faţă.
O femeie frumoasă, bine îmbrăcată, într-un motel dubios
şi un tip care fuge de la locul crimei. Poate era o aventură sfârşită prost.
Vorbim de victimă sau de Castle?
- Espo! - Da.
Îi cauţi rudele apropiate şi apoi cercetezi zona.
Bine.
Am găsit cartea de vizită a victimei în buzunarul poşetei.
- Se pare că lucra în Manhattan. - "Naomi Allen, Kittman Group."
Da, eu îi eram agentă în SUA. Naomi era top model.
- Venise în oraş să lucreze? - Făcea naveta între New York şi Londra.
Top modelele bune stau cam jumătate de an în New York.
Ştiţi ce căuta aseară la motelul Alexandria?
Nu, n-am auzit de el.
E un stabiliment unde se plăteşte cu ora.
Îl ştiţi pe bărbatul ăsta?
Nu.
Dar aveţi idee cine ar putea fi.
În ultimul timp, Naomi făcuse nişte alegeri.
Ce fel de alegeri?
Îşi pierduse interesul în activitatea obişnuită a modelelor.
Prefera să ia sarcini neconvenţionale.
Cum ar fi?
Biroul din Londra i-a programat participarea la sărbătorirea unui demnitar,
acum câteva luni.
Era plătită să meargă la petreceri?
Multe modele sunt angajate să ia parte la astfel de evenimente.
Unele o fac să câştige un ban.
Pentru altele, e o cale de a cunoaşte bărbaţi bogaţi.
Adică Naomi se angajase ca damă de companie?
Modelele atât de bune ca ea nu prea acceptă sarcinile astea.
Numai dacă e vorba de o sumă mare de bani.
Ştiţi să fi avut în ultima vreme astfel de sarcini?
Nu cu asta ne ocupăm.
M-a rugat să-i înlesnesc participarea la lansarea unui album, aseară.
- N-am avut însă nicio posibilitate. - Aseară?
Da.
- Te gândeşti la ce mă gândesc şi eu? - Ar trebui să facem chef
şi să angajăm multe modele.
Nu.
Poate că Naomi a intrat la petrecerea aia şi acolo şi-a găsit ucigaşul.
- Eu la asta mă gândeam. - De obicei, ne sincronizăm mai bine...
Ai găsit ceva în apartamentul lui Naomi?
Nu, dar a găsit altcineva. A fost răvăşit.
În plus, un vecin a spus că un bărbat a ieşit aseară din apartament.
L-a identificat după portretul robot. E cel care a fost şi la locul crimei.
N-a găsit ce căuta la motel şi a venit la apartament.
- De data asta, a lăsat o urmă. - Adică?
Poliţiştii au căutat prin împrejurimi.
Şi-a luat o sticlă de băutură şi a plătit cu cardul.
- Colin Hunt. Ce ştim despre el? - Nimic, dar îi urmăresc acum cardul.
S-a cazat azi dimineaţă în Soho.
Aici.
Poliţia New York! Mâinile sus!
Faceţi o greşeală.
Am mai auzit textul ăsta. Mâinile sus, acum!
Dacă insistaţi...
Frate!
Să mă prezint. Detectiv Colin Hunt, Scotland Yard.
CASTLE Sezonul 4 Episodul 20
Traducerea & adaptarea: Andrada2003/SubTeam Sincronizare: Eu_I_Mysef
Comentarii pe www.tvblog.ro Script: www.addic7ed.com
Eşti departe de casă, dle detectiv. Ce căutai în camera acelei fete?
Eram la un seminar în Washington, când m-a sunat Naomi, panicată.
Mi-a zis că are probleme şi vrea s-o ajut.
- O cunoşteai? - Mi-era ca o soră.
Tatăl ei a fost primul meu partener la serviciu.
Când a murit, am promis familiei că voi avea grijă de ea.
După ce m-a sunat, am sărit în primul avion dar am ajuns prea târziu.
Primul instinct a fost să fugi de la locul crimei?
N-am fugit, am ieşit pe uşă.
Era moartă. Nu mai puteam face nimic.
Eventual, să dai o declaraţie la poliţie.
Ştii şi tu că ar fi urmat ore de interogatorii
şi apoi, "te ţinem la curent".
Aveai ceva mai important de făcut.
Camera era răvăşită. Cine a ucis-o, căuta ceva.
M-am gândit că se vor duce la apartament. Când am ajuns acolo, era deja scotocit.
Ştiu că nu trebuia să mă bag, dar dacă eşti dintr-o ţară străină
şi cineva la care ţii e ucis, ce poţi face?
Ce căutau tipii?
Când era la serviciu, tatăl lui Naomi ţinea o armă în căptuşeala vestei.
Când Naomi a devenit top model, nu voia s-o ştie lipsită de protecţie
şi a învăţat-o să ţină un spray paralizant în căptuşeala hainei.
- Acolo am găsit asta. - Ce anume?
Un mesaj referitor la ucigaş.
Ce fel de mesaj?
- Nu-ţi spun până nu lucrez şi eu la caz. - Poftim?!
Te rog, i-o datorez lui Naomi. Şi familiei ei.
Ştii că te pot aresta pentru ascunderea dovezilor?
Fiindcă nu ştii ce dovadă e, pot nega.
N-am reuşi să ajungem mai aproape de ucigaş.
Lasă-mă să lucrez la caz cu voi,
altfel jur că îl voi prinde pe ticălos de unul singur.
Bine.
Trebuie însă să discut cu doamna căpitan.
Cum e dna căpitan?
Ai văzut pe YouTube cum decapitează urşii grizzly un elan cu o labă?
Încurajator...
Nu-i nimic personal. Nu-i plac terţii în secţia ei de poliţie.
Nu trebuie să mă placă, ci să-mi permită accesul.
E ceva cu Naomi care nu se leagă.
A renunţat la treburile obişnuite de model, a acceptat să apară la petreceri...
Nu e Naomi pe care o cunoşteam eu.
Uneori, nu-i cunoaştem exact pe aceia pe care credeam că-i ştim cel mai bine.
Deci...
- Faci parte din echipă. - Mulţumesc.
Ce?! Pe bune?
Şeful tău de la Scotland Yard a zis că eşti printre cei mai buni.
Chiar şi dna căpitan a fost impresionată.
Înseamnă că nu-i displac toţi terţii, ci doar eu.
Aveam o înţelegere. Ce ţi-a dat Naomi?
- Asta. - O cheie?
- Ziceai că ţi-a lăsat un mesaj. - Ăsta-i mesajul.
A lăsat-o unde s-o găsesc doar eu. Pariez că are legătură cu moartea ei.
Pare comună.
E o Arco Rifkin şi se foloseşte în gări şi în săli de sport.
Îl pun pe Ryan să verifice în jurul casei ei şi a motelului.
Poate găsim vreun dulap care să se deschidă cu cheia asta.
Am aflat ceva, Beckett.
Det. Esposito, el e inspectorul Colin Hunt de la Scotland Yard.
Ne va ajuta în acest caz. O cunoaşte pe victimă.
- Bună. Ce mai faci? - Încântat.
Ce ai aflat?
Naomi s-a dus la petrecerea aia de lansare într-un club din centru,
dar a fost dată afară pe la ora 22:00.
- De ce? - S-a certat cu gazda, Nicky Jay.
Nu s-a sfiit să-i tragă una de faţă cu paparazzi.
De ce s-au bătut?
Nu ştim, vine acum la interogatoriu.
- Interoghezi martorii singură? - Nu, de obicei merg cu Castle.
- N-ar fi mai bine să mergi cu el? - Eşti sigur?
Foarte sigur. În plus, Colin e direct interesat.
- Iar eu nu. - Bine.
- Aşa rămâne. - Bine.
Oricum, a ajuns partenera mea de prânz. Ne vedem în câteva ore.
Sunaţi-mă dacă aflaţi ceva interesant.
Sigur că am pocnit-o! Se dădea la bărbatul meu.
- La Biggie Slim? - Da.
A zis că el i-a spus să-şi bage numărul în telefonul lui.
- Şi aşa a fost? - Nu contează!
Slăbănoaga aia n-avea ce căuta acolo.
Când am pocnit-o, a zis că vărul lui Biggie i-a spus despre petrecere.
Dar ştiam că minte, fiindcă ăla nici nu era invitat.
Cred că te-ai enervat că bărbatul tău se uită după altele.
Am avut şi eu aşa o iubită. Călătorea în interes de serviciu.
A sunat de la aeroport să-mi spună că i s-a anulat zborul.
Ca să aflu că şi-o trăgea cu altul.
Ce târfă!
Te înţeleg că te-ai luat de cineva pe care ai crezut-o vinovată.
Eu îmi protejez ce-i al meu. Fă şi tu la fel.
De-asta ai urmărit-o la motel şi ai strangulat-o cu mâinile goale?
Cred că eşti drogată.
Târfa aia nu merită să-mi pierd vremea cu ea.
I-am pus pe paznici s-o dea afară şi asta a fost tot.
Poţi dovedi?
Ne-a dus acasă şoferul.
Am fost cu Biggie Slim tot restul nopţii.
Da, m-am dus acasă la Nicky.
După ceartă, era cu draci.
Dar îmi place când e aşa, când are ceva de demonstrat.
A zis că cearta a pornit fiindcă tu aveai ceva cu fata aia.
Da, fata aia... Ce pot să spun?
Femeile cedează în faţa farmecului meu.
Sigur, ce blestem!
- Despre ce-ai discutat cu Naomi? - De toate.
Era rea, ştii? Dar era şi dusă, înţelegi?
Cum adică?
Era paranoică, zicea că a urmărit-o cineva la petrecere.
- M-am gândit că s-o fi drogat. - De ce?
Eu nu sunt doar producătorul lui Nicky. Am propria mea marcă.
Am casa de discuri Biggie Slim, îmbrăcămintea Biggie Slim,
chiar şi un energizant Biggie Slim.
Vin o grămadă de oameni pe capul meu, m-am obişnuit deja.
- Ţi-a zis cine credea că o urmăreşte? - Nu.
Dar cred că n-a minţit, nu?
Naomi a plecat de la petrecere şi, după trei ore, era moartă.
După ce i-a spus lui Biggie Slim, ştia că o urmăreşte cineva.
Să verificăm zona din jurul clubului, să vedem dacă a fost urmărită.
Şi să-l găsim pe şoferul lui Nicky. Să vedem dacă a dus-o direct acasă.
Am plecat.
Povestea aia pe care i-ai zis-o lui Nicky despre iubita ta...
O invenţie.
Voiam să mă creadă de partea ei.
După ce l-am cunoscut pe Biggie Slim, chiar sunt de partea ei.
- Poate stă cu el sperând să se schimbe. - Bărbaţii ca el nu se schimbă.
Legistul a terminat autopsia.
Are laringele zdrobit.
Cine a ucis-o era puternic. Avea mâini mari, probabil era bărbat.
Jumătate din oraş e aşa.
Poate restrângem puţin cercul.
Apăsarea mâinilor ucigaşului a lăsat o amprentă pe gât.
- Ai prelevat-o? - Am găsit o amprentă parţială,
mulţumită loţiunii cu care era dată.
E în baza de date?
Nu-i suficientă cât s-o caut,
dar dacă-mi aduci o amprentă a suspectului, îţi spun dacă se potriveşte.
Scuze, am de dat un telefon.
Se uită după tine... Şi are şi accent mişto.
Am însă o întrebare.
- Unde-i Castle? - Avea o întâlnire la prânz.
A plecat cu un Ferrari plin de stewardese?
Cred că vrea să-şi scoată pârleala.
Îmi pare rău.
E o chestie trecătoare, să ştii.
Zău? A divorţat de două ori şi tot mai umblă după piţipoance.
Poate aşa e el.
Poate nu-i momentul sau poate nu-i el bărbatul potrivit.
Dacă însă e, cât îţi trebuie să afli?
Zece ani le-am ţinut companie aici,
cât stăteau, în drum spre locul unde vom ajunge cu toţii.
Toţi au avut planuri.
Toţi aveau de gând să facă ceva.
Să plece într-o croazieră, să slăbească, să se îndrăgostească.
Credeau că au tot timpul din lume.
Nimeni însă nu-l are.
E greu când e cineva apropiat.
Nu suni pe nimeni.
Ce să zic?
E un moment trist.
Da... M-am purtat ca un începător.
Chiar şi când purta aparat dentar, tot era cea mai frumoasă din clasă.
Deşi nu ieşea prea mult, avea ca tată un poliţist.
Terry îi interoga pe prietenii ei când o aduceau acasă.
Cred că erau încântaţi.
Apoi, când avea 22 de ani, s-a îndrăgostit de un medic, un băiat bun.
A murit anul trecut în Africa, îndeplinind voia Domnului.
Nu cred că a depăşit momentul fiindcă, după câte a făcut,
parcă era altă persoană.
Oamenii se schimbă când nu-i vezi.
Scuză-mă.
Da, Ryan. Eşti sigur?
Unde? Bine, ia un mandat.
Au găsit o sală de sport lângă motel. Naomi a cumpărat un bilet acolo.
Portarul zice că a intrat doar trei minute.
Suficient cât să ascundă ceva într-unul din dulapuri.
A cumpărat biletul la ora 22:24.
Adică la 20 de minute după ce m-a sunat pe mine.
Mi-a lăsat un mesaj despre ucigaş.
A lăsat chiar mai mult.
Iată o fotografie a ucigaşului.
- Ştim ce înseamnă cifrele astea? - Le căutăm în bazele de date.
- Nimic, deocamdată. - Le-a scris cu un motiv.
- Şi poza? - După zonă, e din centrul New York.
- Salut. Am pierdut ceva? - Nu prea.
Am găsit dulapul misterios.
Iar tipul din poză e probabil ucigaşul.
- Cum a fost prânzul? - Mi-a plăcut specialitatea casei.
Nu mă îndoiesc.
Stai. Poţi mări partea asta?
Sigur.
Rotundă şi aurie? E o placă.
E stema britanică.
Poza e făcută în faţa consulatului britanic.
- Arată-mi angajaţii consulatului. - Poftim.
Nu-i pe pagina asta.
- Uite-l. - Nigel Wyndham.
Adjunct în consulatul britanic.
E viceconsul, deci răspunde de operaţiunile cotidiene
în probleme financiare şi logistice.
Ce legătură avea Naomi cu tipul ăsta?
Era colegul meu de la Scotland Yard.
A aflat ceva interesant despre Wyndham. Iubita lui din facultate a murit misterios
când făceau o excursie la Roma.
A fost acuzat?
Nu. Apoi a făcut nişte investiţii dubioase, până s-a însurat cu Cynthia Wadlow.
Familia ei a tras sforile să primească un post bun,
întâi în Ministerul Culturii, apoi la consulatul de aici.
I-am reconstituit mişcările lui Naomi de când a venit în New York.
Datele financiare arată că a închiriat o limuzină
care a dus-o la un restaurant. Am arătat acolo poza lui Nigel
şi s-a confirmat că au luat cina.
- Şeful de sală a văzut ceva? - Da, bancnota dată de Nigel
pentru o masă la separeu.
Am sunat la consulat.
A doua zi după cina romantică,
Naomi a fost dată afară din biroul lui Nigel.
Se pare că s-au certat.
Paznicii au auzit-o ţipând ceva despre Cynthia,
când au scos-o afară.
Are sens.
Prins într-o căsnicie de convenienţă, Nigel cunoaşte o tânără frumoasă,
i se pare irezistibilă...
O scoate la o cină romantică, dar ea vrea mai mult.
El îşi dă seama că aventura îi ameninţă poziţia, reputaţia, viaţa construită
pe spatele soţiei sale şi a socrilor.
Dacă soţia lui Nigel afla de vreo aventură, căsnicia şi cariera lui erau terminate.
Dle inspector Hunt, să înţeleg că nu sunteţi de acord?
Naomi pe care o cunosc eu nu s-ar fi îndrăgostit de Wyndham,
dar n-ar fi lăsat poza lui în dulap dacă nu avea o legătură cu moartea sa.
Nigel Wyndham are imunitate diplomatică.
Care i se suspendă, dacă e suspect într-o crimă.
Dacă cer asta, am nevoie de ceva mai mult decât o teorie.
Lanie a obţinut o amprentă parţială de pe gâtul victimei.
După tot ce ştim, pot paria că i se va potrivi lui Nigel.
Nu-i destul să pariezi.
Dacă îmi aduci amprentele lui, situaţia se schimbă radical.
Problema e că demnitarii străini nu-şi înregistrează amprentele
în bazele noastre de date.
Dacă cerem oficial consulatului, Nigel îşi va da seama că l-am mirosit.
Credeam că le obţine ăla de la Scotland Yard.
Tot blocaţi suntem, chiar şi cu relaţiile lui.
- Iată-l, băieţi! - Ce-i asta?
Planul meu de a obţine amprentele lui Nigel.
Nigel locuieşte într-un apartament de lux în Park Avenue.
Foarte bine păzit.
Exact. Ryan, tu vei fi aici.
La uşa din faţă, deghizat în curier de florărie.
Esposito, tu vei fi deghizat în vagabond.
Întrebare: de ce mereu tipul creol e vagabond?
- Vrei să fii tu la flori? - Mai bine vagabond.
Voi creaţi o diversiune cât cobor eu pe lateralul clădirii
- cu Nicolai. - Cine-i Nicolai?
Un gimnast roman găsit pe YouTube.
E flexibil şi intră într-o sacoşă.
Folosind un diamant...
- Scuze. - Aş putea...
A văzut-o cineva pe Beckett?
Ieşiţi în oraş?
Am tras nişte sfori şi am reuşit să intrăm la o petrecere la consulat.
Nigel va fi acolo.
Îi vom lua amprentele imediat.
- Noroc, băieţi. - Noroc.
Se poate şi aşa...
Da, dacă alegi variantă mai uşoară.
Mulţumesc.
- Cine-i Sir Alfred Heath? - În seara asta, eu.
Colegii de acasă îmi spuneau că e renumit că nu vine la petreceri.
Cine ştie de ce.
- Dacă nu vine nici Nigel? - O să vină.
Mă gândesc că nu va bea şampanie, ci ceva sofisticat
şi îşi va lăsa amprentele pe pahar.
- Şi dacă nu bea? - E englez. Crede-mă, bea.
Permiteţi?
N-am ştiut că şi dansul face parte din plan.
Îmi oferă o poziţie avantajoasă.
- Vii des la evenimente din astea? - Nu, slavă Domnului. De ce?
Pari foarte încrezător.
Fiindcă am cea mai frumoasă parteneră din toată sala.
Asta-i vocea şampaniei.
Cred că te simţi bine fiindcă eşti printre ai tăi.
Ăştia nu sunt de-ai mei. Ai mei sunt cei care cară tăvile.
Am crescut la periferie.
Mama era menajeră, tata lucra în fabrică.
Au vrut ceva mai mult, dar... n-au putut.
Apoi?
Am fost admis la Eton cu bursă şi am reuşit să mă integrez.
Tu?
Eu am crescut aici şi am făcut facultatea în California.
E clar că poţi face tot ce-ţi trece prin cap.
- De ce ai ales să fii poliţistă? - Cred că asta mi-era chemarea.
Eşti o cruciată... Cunosc genul.
Nu prea mai ai timp şi pentru viaţa personală, nu?
Dar tu? Şi tu eşti genul cruciat?
Mă tem că sunt însurat cu munca. E pe primul plan.
Uneori e greu, aş fi vrut să nu fie aşa.
Cunosc senzaţia.
Ia stai. Uită-te acolo, la bar.
În dreapta mea.
Să înceapă jocurile!
Ai grijă.
Bună seara.
- Nigel Wyndham. Viceconsul. - Jean Harrington. Plictisită.
Trebuie să remediem asta, dnă Harrington. Un pahar pentru doamna.
- Verighetă... Mă descurajezi. - N-ai de ce.
În cinstea noilor prietenii.
Eşti singură aici, dnă Harrington?
Dacă da, e profund nedrept.
Partenerul meu e mai interesat de reţele, decât de mine.
În cazul ăsta, nu se va supăra dacă te invit la dans.
Ştii, nici nu mă interesează dacă se supără.
Mergem?
Spune-mi, dnă Harrington, ce-ar trebui să ştiu despre tine?
Mult mai multe decât aparenţele.
Aparenţele sunt superbe.
Faptele spun mai mult decât vorbele.
Adică?
Dacă sunt superbă, de ce nu-ţi foloseşti ambele mâini?
Mă scuzaţi, excelenţă.
Scuzaţi.
Daţi-mi voie.
- Scuze, domnule. - Ce bădăran!
Mă scuzaţi.
Scuze...
- Sir Alfred Heath? - Da.
Putem sta de vorbă?
Se pare că sunteţi doi domni Heath aici.
Să încercăm aşa.
Eşti la fel de agresivă în toate, cum eşti pe ringul de dans?
Ce să zic?
Îmi place să conduc... mereu.
Sigur e o greşeală.
Eu sunt adevăratul Sir Alfred, deci, dacă mai e cineva cu acest nume,
e un impostor.
Aveţi actele?
Nu le am la mine.
- Le-am lăsat în... - E totul în regulă?
Da. Ştii, dintr-o dată...
Mi s-a făcut foame. Scuză-mă.
Vrei? Am auzit că sunt grozave.
Nu-mi place caviarul.
Am auzit că e afrodiziac.
Nu-i de mine, din păcate.
- Mă scuzaţi, dle Wyndham. - Da, Bryson, ce e?
- Tânăra aceasta trebuie să vină cu mine. - De ce?
Nu-ţi face griji, dragule. Ne vom revedea foarte curând.
Îl prinsesem pe chelner, dar l-am pierdut.
Am făcut praf tot planul şi nu avem nimic.
Eu n-aş spune asta.
I-am şterpelit cutia de cărţi de vizită. Are amprente peste tot.
Hoaţă mică! Genial!
Mulţumesc. Acum hai să-l prindem pe nemernic.
- Amprentele nu se potrivesc. - Poftim?
Criminaliştii au comparat amprentele de pe cutie cu cele de pe gâtul fetei.
Nu a fost Nigel Wyndham.
Nu se poate! Repetă verificarea!
Am repetat-o de trei ori. Nu Wyndham e criminalul.
El e în spatele faptelor, ştiu eu. De-asta ne-a lăsat Naomi poza.
- Poate a angajat pe cineva. - Unul din paznicii săi, poate.
Pot cei de la Scotland Yard să-i verifice pe paznici?
Sau mai bine ne uităm la misteriosul număr scris de Naomi, care nu mai e un mister.
Asta-i homar?
Norocul tău că Jacinda mănâncă puţin. Încălzeşte-l, pune-i puţin unt...
- Ne spui odată ce înseamnă numărul ăla? - Pe când savuram un homar din Maine,
stropit cu un Pinot Noir din Sonoma Valley...
Numerele, Castle!
Ne uităm amândoi peste dosar. Se pare că Jacinda e o mică detectivă.
- I-ai arătat stewardesei dosarul? - Nu.
Îi făcusem nişte poze cu telefonul. Denumirea corectă e "însoţitoare de zbor".
Codul ăsta îi aparţine unui bagaj diplomatic.
- De unde ştii? - Jacinda a recunoscut formatul.
Ultimele trei cifre sunt codul de referinţă pentru Royal Eastern Airlines.
Deci, bagajul a fost adus cu acea linie aeriană.
Da. "W4" se referă la mărime, iar "1949" e poziţia pe lista consulatului.
Nigel semnează pentru toate bagajele diplomatice.
Poate nu-i vorba de o aventură sfârşită prost între Nigel şi Naomi.
- Ci de trafic. - Are sens.
Bagajele diplomatice sunt sigilate şi nu se deschid la vamă.
Naomi a aflat că era o problemă acolo. Trebuie să aflăm ce-i în bagaj.
- Consulatul nu ne va spune. - Nu ne facem griji din cauza lor.
Linia aeriană păstrează o copie a documentului de zbor.
Ia legătura cu ei. Vreau copia aici.
Ryan, ia un pix.
Ce-i?
Nu poţi da informaţii confidenţiale unei persoane din afară.
Chiar dacă aşa rezolvăm cazul? Ne-a dat o pistă.
E mai mult decât ai obţinut tu la consulat.
Şi atunci ar trebui să fie în regulă?
Jacinda a vrut să ne ajute. Care-i problema?
- Chiar nu înţelegi, nu? - Cred că nu.
Nu, cred că nu înţelegi.
Am aflat ceva ce vă interesează.
Compania aeriană ne-a trimis documentul. Bagajul care corespunde numărului
a fost trimis de la consulat acum un an.
A plecat de pe aeroportul Kennedy către Kampala, Uganda.
- Uganda? Asta nu-i o coincidenţă. - Adică?
- Iubitul lui Naomi a fost ucis în Uganda. - Ştim ce a fost trimis?
- Nu, doar că avea greutatea de 90 kg. - Foarte greu pentru un bagaj diplomatic.
Bagajele diplomatice pot fi cât un plic sau cât un container.
Orice-ar fi fost acolo, se tot trimite o dată pe lună.
Am verificat documentele de îmbarcare din ultimul an.
Zece astfel de bagaje, cu aceeaşi greutate, au fost trimise către Uganda.
Unul din ele e chiar acum pe aeroport.
Avem un astfel de bagaj la aeroport?
Dacă aflăm ce-i în el, ştim cine a ucis-o pe Naomi.
N-avem jurisdicţie acolo, Castle.
Dacă poliţia încearcă să deschidă un bagaj diplomatic britanic,
riscăm un incident internaţional.
Bine că eu nu-s din poliţia New York.
- Alo! - Bună seara, domnule.
Sunt agentul Bauer, Siguranţa Naţională. Am venit în inspecţie.
- Nu mi-a spus nimeni că avem inspecţie. - Normal.
Le facem inopinate, pentru siguranţă. Dacă le anunţăm, care-i şpilul?
Ne-am arăta practic toţi asii din mânecă.
De doi ani lucrez aici şi n-am mai auzit...
Morgan, sunt convins că ai o mare răspundere.
Dacă totul e-n regulă, îl voi anunţa pe şeful tău
şi vei fi pus într-o lumină bună.
Suntem în aceeaşi echipă.
Trebuie să-l întreb pe şeful meu.
Bine.
Sunt din ce în ce mai bun la minţitul oamenilor.
Cred că am căpătat experienţă.
- Eşti în zona de bagaje? - Da, dar n-am prea mult timp.
- Tipul îşi sună şeful imediat. - Bagajul căutat de noi are 1.5 m.
Scrie în documente dacă e valiză, cufăr sau altceva?
Nu, îmi pare rău.
Dar are 90 kg, deci trebuie să fie masiv.
Masiv... Bine.
Haide!
L-am găsit. E o ladă.
Agent Bauer! Ieşiţi de acolo, vă rog!
Nu sună bine...
- Agent Bauer... La ce se aştepta? - Te-am auzit!
- Acum împachetez. - Vine şeful meu.
Va fi încântat ce treabă bună faci, Morgan.
Mie mi-e clar că lucrezi mai mult...
decât un şchiop la un concurs de şuturi în fund.
Ieşiţi de acolo, domnule!
Alo!
Eşti acolo? Alo!
Să fiu al naibii...
Ce-i în ladă?
Rachete.
Vameşii au pus poprire pe ladă, iar Interpolul e pe drum.
- Cum ai explicat deschiderea bagajului? - Erau toţi ocupaţi cu rachetele,
dar mă aştept să se înfierbânte treaba.
- Cum rămâne cu Wyndham? - E neatins.
- Cum adică? Face trafic de arme. - Vor face o anchetă.
- Dar nu pot dovedi că ştia ce-i în ladă. - Fiindcă am deschis-o ilegal,
n-o putem folosi drept dovadă.
Măcar am început să înţeleg.
Naomi voia să rezolve misterul morţii lui Aiden.
Iubitul lui Naomi, Aiden Miller.
A lucrat la "Medici fără frontiere" în Uganda,
până i-a fost doborât elicopterul de forţele de gherilă, anul trecut.
Guvernul britanic a făcut o anchetă, dar n-a aflat cum au pus rebelii mâna
- pe o rachetă Stinger. - Care ştim că le-a parvenit
prin intermediul lui Nigel.
Dar nu-i el ăla care să se murdărească cu rachete şi o crimă.
Sigur a avut un partener care îi aducea rachetele.
Când Naomi şi-a băgat nasul în traficul cu arme...
Partenerul lui Nigel a omorât-o.
Cine e partenerul ăsta?
Naomi n-a făcut decât să afle cine a trimis arma care i-a ucis iubitul.
De-asta n-a mai vrut prezentări obişnuite. De-asta a venit în New York.
Poate e cineva de pe lista de invitaţi de la petrecerea acelui demnitar.
Totul a început când s-a înscris la asta.
- Paulo Makuzi. - Cine-i ăsta?
Un lider rebel din Uganda.
Probabil Naomi a auzit ceva la petrecere. Aşa a ajuns la consulat.
Cina luată cu Nigel era menită să-i permită să afle numărul bagajului.
Înseamnă că o singură piesă nu-şi găseşte locul.
Ce treabă avea cu Biggie Slim?
Uită-te atent la poza asta.
Da, am văzut-o.
M-au surprins paparazzi când ieşeam din studio, cu Nicky Jay.
- E maşina lui Nicky, nu? - Eu i-am cumpărat-o.
Cerere şi ofertă. Ea cere, eu ofer.
Înainte să devii Biggie Slim, te numeai Darius Young.
Aveai la activ nişte afaceri pe net eşuate.
Eram un vizionar.
Poliţia economică a considerat că îi înşelai pe investitori.
N-am fost acuzat de nimic.
Una din afacerile tale, un site pentru muzică piratată din Anglia,
a atras atenţia autorităţilor de acolo. Când au vrut să-l închidă,
cineva de la Ministerul Culturii a intervenit în favoarea ta.
Ştii cine era acel cineva? Nigel Wyndham.
Iată-l pe Nigel ieşind din aceeaşi maşină.
- Nu cred... - Uită-te mai bine.
Are aceleaşi dungi pe portieră.
E maşina altcuiva, cu aceleaşi dungi.
Şoferul a recunoscut deja că te-a dus la întâlnirea de la consulat.
Ştim şi că vărul tău e în armată. Drew Harris.
Lucrează la depozitul de armament. El a făcut rost de rachete.
Ştiai că Wyndham are acces la bagaje diplomatice şi ai văzut ocazia.
Cerere şi ofertă.
Sunt multe de discutat aici.
Nu numai noi ne-am dat seama.
Naomi nu ţi-a lăsat numărul de telefon. Căuta dovezi.
Când ţi-ai dat seama că e fata pe care a prins-o Nigel dând târcoale,
ai urmărit-o la motel şi ai ucis-o.
Cum veţi demonstra totul?
O amprentă parţială de pe gâtul lui Naomi îţi aparţine ţie.
Nu înţeleg însă de ce Uganda?
De ce te interesa ţara aia?
N-a fost vorba de Uganda, ci de bani.
Nu ştiam unde trimite Wyndham marfa.
Bine. Sunaţi-o pe secretara mea. Sunt liber toată săptămâna viitoare.
Nu prea. Nici săptămâna cealaltă.
Ţi-am spus că ne vom revedea.
Ce-i asta? Nu v-a ajuns că aţi fost daţi afară?
- Paza! - Nu te mai pot ajuta.
Nu te-ajuta nici amicul tău cu bani din Uganda.
Nigel Wyndham, eşti arestat pentru trafic internaţional cu arme
şi pentru complicitate la uciderea unui cetăţean britanic.
Tatăl ei ar fi fost mândru.
Cât a fost de vitează, cum i-a prins pe ăştia...
Îmi doresc să n-o fi făcut.
- Şi acum? Te întorci la Washington? - Nu, la Londra.
Asta este...
- Ar trebui să te primească cu onoruri. - Mă îndoiesc.
Mi-a făcut plăcere, detectiv Beckett.
Şi mie, inspectore Hunt.
- Colin, te rog. - Kate.
Mai am câteva ore până la avion. Îţi fac cinste cu un pahar?
Îmi pare rău. Am multe hârtii de făcut.
Altădată.
- Unde-i Scotland Yard? - S-a întors la Londra.
Castle, ai o clipă liberă? Putem discuta...?
Nu prea. Jacinda a parcat maşina în zonă interzisă.
Patru întâlniri în trei zile. Chiar îţi place.
Da. De ce?
Nu prea pare genul tău.
E amuzantă şi simplă.
Cred că de aşa ceva am nevoie acum.
Bună. Sunt Kate. Mai vrei să-mi faci cinste cu paharul ăla?
Traducerea & adaptarea: Andrada2003/SubTeam Sincronizare: Eu_I_Mysef