Tidigare i Grimm.
- Får jag bjuda på middag? - Visst, låter bra.
- Hur går det med inspektörn? - Han är inte intresserad.
- Du vet hur du gör dig oemotståndlig. - Ja.
Ju förr desto bättre. - Blod från den bedragne.
Jag bakade lite. Och ge inte bort dem. Jag gjorde dem bara för dig.
Kaka...
- Fick du rapporten? - Ja.
- Obduktionsrapporten? - Kommer på måndag.
- Ballistiken? - Nick. Åk.
- Vi överlever en helg utan dig. - Visst.
- Okej. Jag åker. - Bra.
Du har inte åkt.
Tänk om hon säger nej?
Hon nekar väl inte till en romantisk helg?
Jaha, då var det dags. Tror inte det är sant.
Du hoppar ut framför bussen till slut.
Jag tänkte... middag imorgon kväll. På nåt romantiskt ställe.
Lyssna på en som vet; sällskapet är viktigare än platsen.
Behöver du mig så har du numret till stället där.
"Whispering pines: För resten av ditt liv."
- Kan du bara dra nu? - Ja, jag åker.
Hej då, du kommer sakna mig. Au revoir, auf wiedersehen, arrivederci.
- Hej, Robin. - Var är du?
- Ledsen, bilen gick sönder. - Jag kan inte stanna här längre.
Jag väntar på bärgning. Vi får göra det imorgon.
Imorgon? Jag kom knappt iväg idag. Får han reda på det...
- Jag vet. Jag gör allt jag kan. - Okej, imorgon då. Lova att du kommer.
- Jag har inte mycket tid kvar. - Jag ska göra mitt bästa.
- Stora planer för ikväll? - Nej. Du då?
Kan du ge dig på. Krypa upp i soffan med katten, -
- käka och titta på Apprentice-maraton. - En stenhård fredagkväll i Portland.
Precis.
Robin.
- Du vet att det är osäkert för dig ute. - Jag ville bara ha lite frisk luft.
- Dags att äta. - Nej.
Nej, snälla.
Du vet hur viktigt det är med vitaminer i ditt tillstånd.
Översatt av skorpan666 www.addic7ed.com
- Säkert att du vet vart vi ska? - Vi letar efter Pine Meadows Drive.
Huset heter "Ugglenästet".
Strax tillbaka.
- Kan jag hjälpa dig? - Ja. Nick Burkhardt.
Ursäkta om jag stör. Jag ska bo i "Ugglenästet". Det ligger på Pine...
Pine Meadow Drive. Du är framme. Ett fyllo körde ner skylten förra veckan.
Robin?
Du kom mitt i matlagningen. Huset ligger längs vägen där borta.
Okej.
- Tack. - Inga problem.
Fan, Robin. Du vet vad vi måste göra nu.
Längs med vägen bara. Och så du vet, så var jag inte vilse.
Ett fyllo körde ner skylten.
Är du okej?
Får läskiga vibbar från det där stället.
Tur att vi inte ska bo där då.
Herregud, kolla in det här stället!
- Wow. Mycket trä. - Du gillar det inte?
Jag älskar det. Med dig, skulle jag älska en igloo.
Hej, det här är Adalind. Jag är upptagen, lämna ett meddelande så ringer jag upp.
- Wow. - Eller hur.
- Jag fixar ett par glas. - Okej.
Robin!
In med dig!
Nick?
- Du måste göra nåt. - Vad är det?
De bråkar nere vid huset. Han släpade in henne i huset.
- Hur vet du det? - Jag såg när det hände.
- Är du säker? - Ja.
Okej.
Jag ringer polisen.
Bråkar de, kan det vara känt, annars måste de få veta om det.
Det här är Nick Burkhardt, jag vill anmäla familjevåld på 1800 Pine Meadows Drive.
Tack.
Sheriffen är på väg.
- Nej, snälla. Inte mer nu. - Ledsen, gumman. Det måste göras.
Kan jag hjälpa dig?
- Du kan hjälpa dig själv. - Va?
Du kan hoppa in i bilen, köra iväg och aldrig komma tillbaka.
Okej, kompis. Jag vet inte...
Jag är polis.
Och jag upprepar mig inte.
Vi fick en anmälan om en familjekonflikt på den här adressen.
Kan jag komma in?
Ser ut som sheriffen har läget under kontroll.
Jag var så glad att komma iväg från Portland. Men på nåt sätt...
Känns det inte som problemen följer efter oss?
Vet inte. Kanske.
Problem nu igen. Vi borde kanske prata om det?
Prata om vadå?
Allt det som hänt på sistone.
Spring!
Vem kommer för henne?
- Ja, det har varit lite mycket. - Ja.
- Och vi har inte pratat ut om det. - Juliette, lyssna nu.
Allt det där kommer lugna ner sig.
- Det är inte sant. - Va?
Varför arresterar han inte det där odjuret?
Inga tecken på misshandel, kanske.
Då blundar sheriffen och låtsas som det aldrig hänt?
Gör frun ingen anmälan finns det inget vi kan göra.
- Hon kanske gör en anmälan nästa gång. - Nästa gång kanske hon är död.
Jag vet att det är ett uselt svar, men jag har inget bättre.
Vi har gjort allt vi kan göra.
Känns inte som det var tillräckligt.
Hur gick det?
Han hotade mig. Hade jag stannat längre, vet jag inte vad han hade gjort.
- Då går allt bra. - Något mer jag kan göra, sir?
Jag hör av mig.
Tack för att du ger mig den här chansen.
Varsågod. God kväll.
- Hallå? - Monroe, det är Nick.
- Nick... klockan är halv tre. - Jag vet. Förlåt.
Jag har yoga kl. 6, och yoga på för lite sömn är ett bra sätt att sträcka skrevet.
- Är inte du på semester? - Jo...
Men du behöver min hjälp.
- Jag kan inte släpa runt på husvagnen. - Okej, jag fattar. Vad har du?
En katt. Inget lejon, ingen tiger, men ingen huskatt, heller.
- Som en vildkatt? - Ja.
Klaustreich. Riktiga svin. Kvinnor älskar dem, men det slutar aldrig väl.
- Men så är det väl alltid? - Jag vet inte, det här kan handla om...
...hustrumisshandel.
Inte förvånad. Molly, en flickvän från skolan lämnade mig för en Klaustreich.
Jag har innestående agg mot dem.
Han sa att han älskade henne och gjorde henne gravid.
Hon födde hans kull på skolbalen. Hennes föräldrar var inte så glada.
Gymnasiegraviditeter är ju inte helt ovanligt.
Kanske inte, men när hon berättade vem pappan var, gick de till polisen.
Han besökte henne innan han stack från stan.
Avskedsgåvan blev ett sönderrivet ansikte.
Hoppas de tog honom.
Det gjorde de inte, men...
...någon gjorde det.
Ledsen för att jag väckte dig.
Det gör inget. Speciellt när det gäller en Klaustreich. Sov med ena ögat öppet.
- Jag har planerat för hela dagen. - Berätta.
Vi börjar med att åka in till centrum.
Där du kan släpa mig genom varenda antikbutik, tills jag ber om nåd.
- Vill du verkligen göra det? - Egentligen inte. Men...
Jag måste handla inför vår speciella middag.
- Låter spännande. - Du anar inte.
Klockan sex. Ta med pengarna.
Kan vi ta det senare. Blir svårt för mig att komma ut, sen igår.
Jag tar en chans här. Ju fortare vi drar, desto längre kommer du.
Ursäkta.
Hej. Jag heter Juliette. Jag bor i huset på kullen bakom ert hus.
Robin.
Du är lyckligt lottat som bor i en så vacker stad. Vi kommer inte iväg så ofta.
Jag är veterinär och Nick är polis, så vi har inte så mycket tid över.
- Är din man polis? - Inspektör. Och vi är inte gifta.
Inte än, i alla fall.
Ursäkta.
Det är lugnt, jag tar det. Det där händer jämt.
Robin.
Det är inte min ensak, men om du har problem och behöver hjälp.
Robin.
Dags att gå.
Jag uppskattar verkligen din hjälp med det här.
Man vet aldrig när man behöver rabatt på...
...tinktur av vallmo?
Det är för "romantisk uthållighet".
Inte undra på att jag inte kände till det.
Hittade nåt.
- Kanske är pengar. - Det är inte pengar.
- Pass från Brasilien, Kanada. - Och Tyskland. Undrar vem de tillhör.
Är inte det där din bror?
- I alla passen? - Ja, med olika namn.
- Var han spion, eller nåt? - Har ingen aning.
Nick. Trodde din semester skulle innebära lite semester för mig med.
Förlåt. Det här var inte planerat. Sträckte du skrevet på yogan?
Skrevet är bara bra, tack.
Jag ska fatta mig kort, men den här är konstig. En fågelliknande varelse.
- Gyllene ögon och fjäderskrud. - Skojar du?
- Nej. - En Seltenvogel, men de är utdöda.
- En Seltenvogel? - Låter som det.
- Har du sällskap? - Hjälper Rosalee i butiken.
Seltenvogeln var hett eftertraktade förr i tiden.
- Hölls ofta fångna, som en parakit. - Vad gjorde dem så värdefulla?
En gång i livet, producerar de en stor körtelliknande sak.
- Tror den kallas "Unbezahlbar". - Lätt för dig att säga.
- Hon tror den kallas "Unbezahlbar." - Min bror har en bok.
Häng kvar, vi letar.
Här är den.
Här.
Det är en kompakt mineralavlagring som växer i halsen.
Den utvecklas till en sorts ägg.
Hursomhelst, blir den för stor, så måste den förlösas.
Knepet är att få ut den intakt. Skadas den, är den värdelös.
Men vad gör de så värdefulla?
De är sällsynta, och tro det eller ej, de är huvudsakligen gjorda av guld.
- En Klaustreich vet också det här? - Är det kvinnan med din Klaustreich?
Ja.
Är han som den i skolan, så fort han fått det han vill ha, är hon illa ute.
Med "illa ute" menar jag fjäderplockning.
Tack.
- Du skrämde mig. - Det tar jag som en komplimang.
Vad gör du här?
Det verkar som kakorna har avsedd effekt på inspektör Griffin.
Ett dussin voicemail nu på morgonen, om man ska kalla det för reaktion.
- Och han hotade din besökare igår kväll. - Önskar han hade gjort mer än bara hota.
Peter föreslog att vi skulle ha sex, i trovärdighetssyfte.
Han ska vara glad att han kunde gå därifrån.
Jag vill att du svarar nästa gång Griffin ringer.
Dags att ta det här ett steg längre.
Jag hoppas du inser hur farligt det här är för mig.
- Du kan hantera det. - Vi får hoppas det.
Var bara... den du inte är.
Att du kom ihåg vad vi åt på vår första dejt.
Hur skulle jag kunna glömma? Mitt livs dyraste dejt.
- Inte om du räknar in det som hände sen. - Eller efter det.
Hon har ditt kort. Hon vet att hon kan ringa om det behövs.
Vi gjorde allt vi kunde göra.
Du har rätt. Så tillbaka till oss.
Du borde prova det nya teet.
Jag är inte så törstig.
Vadå, nu?
Nej, okej. Jag kommer över.
Vem var det?
Kevin behöver hjälp. Han körde på ett rådjur, bilen hamnade i diket.
Han väntar på bärgning, och behöver skjuts hem.
- Vet inte hur lång tid det kommer ta. - Okej.
- Fixa krabban, så hackar jag vidare. - Tack.
Hördu.
Vad?
- Måste smälta smöret. - Just det.
- Skumt. - Tur att du sa det först.
- Hon ringde inte. - Hon kanske inte kunde.
- Krabban då? - Den kan vänta.
- Jag ska bara kolla så hon är okej. - Ska jag följa med?
Nej. Är det nåt, så är det bäst att du stannar här.
Jag vet. Gå.
- Hallå? - Adalind?
Ja?
Det är Hank. Jag förväntade mig nog din voicemail igen.
Jag har haft så mycket att göra. 18-timmars arbetspass. Förlåt.
- Jag tänkte precis ringa dig tillbaka. - Det är ingen fara.
- Det är bara skönt att höra din röst. - Skönt att höra din röst med.
Jag tänkte att vi kanske kunde ses. När det passar dig, alltså.
- Jag är ledig för middag imorgon kväll. - Imorgon? Perfekt.
Jag väljer ett ställe, sen återkommer jag.
- Hur låter klockan sju? - Som ett turnummer. Kan inte bärga mig.
Robin?
Skynda dig, vi måste sticka.
Hej.
Han var i tid, men du är lite för sen.
- Du dödade honom. - Nej. Du dödade honom.
Du skulle aldrig dragit in honom i våra affärer.
Sheriff Munson.
Inspektör Burkhardt, Portlandpolisen. Det var jag som ringde om Steinkellners.
- Vad har hänt? - Det har skett ett mord.
- Mord? Skojar du? - Nej. Offret heter Gary Cardero.
- Tror jag... Han är rätt illa tilltygad. - Var är du?
En skogsväg, nån kilometer bakom Steinkellners hus.
Jag är på väg.
Ut med dig!
Det här är ditt fel!
Var är du? Han drog henne precis till huset.
Jag är på väg tillbaka. Stanna i huset tills jag är där.
In med dig!
Timothy, snälla. Vi har redan gjort det här en gång idag.
I väntans tider räcker det inte med en gång, gumman.
Öppna munnen.
Okej, då sätter vi lite press på den lille krabaten.
Gapa.
Stäng av den.
Ja, du är en Klaustreich. Stäng av den nu.
Det kommer bli bra.
Du kommer klara dig.
Jag ska ta dig härifrån.
Stackars liten. Vad gjorde han med dig?
Han sa att han älskade mig.
Jag hämtar ett glas vatten.
Du är en Grimm.
- Ja. - Varför hjälper du mig?
- Kan vi prata om det här senare? - Okej.
- Sheriffen är på väg. - Va?
Han är framme vid huset nu.
Sheriffen är Tims kusin. Han känner till om allt det här. Han är inblandad.
Var är hon?
Han på kullen tog henne. Han var här, beväpnad.
- Han är polis. - Han är en Grimm.
- Han vill ha henne för sig själv. - Det kommer inte hända.
- Vi måste få dig härifrån. - Men det finns bara en väg härifrån.
De kommer.
- Följ med henne. - Men du då?
Jag smyger ut och ringer delstatspolisen. Hjälp henne, Nick.
Det var ju därför du köpte den åt mig. Stick nu.
Bilen är kvar!
- De måste vara nånstans i krokarna. - Kommer inte långt i hennes tillstånd.
Robin!
Robin... vi måste få dig härifrån.
- Det är dags. - Jag vet inte vad jag ska göra.
Du måste ta ut det.
Okej.
- Hallå? - Rosalee?
- Nick här. Jag behöver din hjälp. - Med vad?
Jag är med Robin. Seltenvogeln.
- Du måste få ut den innan hon kvävs. - Jag vet, men hur?
- Är det Nick? Han ringde dig? - Ta det sen, hon behöver hjälp.
- Hon säger att jag måste ta ut den. - Du måste skära ut den.
- Har du en kniv? - Ja.
Här är det.
Skär vertikalt längs den bredaste delen av Unbezahlbar.
Huden är ganska sträckt så tryck igenom kniven tills du känner stenens hårda yta.
Okej.
- Hur går det? - Lite upptagen.
- Akta halspulsådern. - Tack för den...
- Nära, men inte för nära. - Hur vet jag om jag är för nära?
Det märker du. Massor av blod. Ingen vacker syn.
Okej. Jag tror att jag är klar.
För in handen och lossa försiktigt på Unbezahlbar från dess membran.
Du ska känna ett litet knäpp när de separerar.
Okej.
- Okej, den knäppte. - Bra. Nu är det bara att lyfta ur den.
Herregud.
Hur är det med henne?
Hon...
...andas mycket bättre.
- Jag tror hon klarar sig. - Bra jobbat, grabben.
Ring mig, när det lugnat ner sig.
Wow.
- Jag tror den här är din. - Jag vill inte ha den.
Det har jag aldrig velat.
Snyggt jobbat där.
Besparade oss en massa bekymmer.
Så vitt jag förstår; går den här sönder...
- ...så är den värdelös. - Du med, om du är död.
- Vi vill bara ha stenen. - Ska vi kasta lyra?
Nej... Ta det lugnt nu.
Vi är inte giriga. Du kan få en andel. Du anar inte vad den är värd för oss.
Verkligen?
- Hoppsan. - Är du galen?
Står i skogen och har precis skurit ut ett ägg ur halsen på en flicka. Säg det.
Sheriffen.
Juliette.
Rikta pistolen mot honom.
Du kan väl ordspråket, Tim?
Du måste knäcka några ägg om du ska göra en omelett.
Jag vet att helgen inte riktigt blev som jag planerade.
Jag tror det handlar om att man får skapa sina egna gyllene ögonblick. Så...
Juliette, vill du bli min fru?
Jag kan inte.
Jag älskar dig så mycket.
Och jag vill verkligen gifta mig med dig, nån dag.
- Men inte just nu. - För att jag är polis?
Det handlar inte om ditt jobb. Det handlar om dig.
Det känns som du undanhållit saker från mig. Du har varit så tillknäppt.
Jag vet hur hårt du tog moster Maries död.
Men tills du släpper in mig igen, så kan jag inte säga ja.
Översatt av skorpan666 www.addic7ed.com