Asta-i chestia cu scuzele...
...mie nu-mi vin de la sine.
CU CINCI ZILE ÎN URMĂ
- Îţi faci prieteni? - Creaturi scârboase.
Totul face parte din lanţul trofic, Bud.
Bucură-te că eşti în vârf, chiar dedesubtul meu.
Numele ei e Niki Shumaker şi are 18 ani.
Legitimaţia spune că e studentă la Universitatea Hoyt,
iar cardul şi banii îmi spun că n-a fost un jaf.
Barmanul a descoperit cadavrul după ce-a închis şi a anunţat.
Cauza morţii pare să fie exsanguinarea. Ucigaşul i-a tăiat gâtul.
Am căutat în tomberoane şi prin zonă pentru cuţit. N-am găsit nimic.
Nu cred că a folosit cuţit. Marginile rănii sunt prea neregulate.
Gâtul a fost cumva sfâşiat.
Fusta e ruptă, nu are lenjerie intimă.
- Se poate să fi fost violată. - Mă tem că e posibil.
Barmanul a spus că victima a făcut un adevărat spectacol aseară.
A făcut turul barului sărutând fiecare tip care i-a ieşit în cale.
Poate că cineva a vrut mai mult şi a urmărit-o.
Ceea ce înseamnă că aseară era un bar plin de suspecţi care au dispărut.
Avem feţele lor.
Da, dar criminalul a fost în faţa camerei sau în spatele ei?
Examenul toxicologic e negativ. Dar alcoolemia era de 0.1.
Nu sunt semne vizibile de viol.
De fapt, nu şi-a început viaţa sexuală.
Niki nu era copilul dezinhibat pe care l-am văzut în poze.
Sunt uimit... că cineva poate scăpa cu viaţă din facultate.
Am avut unele momente despre care îmi este interzis legal să vorbesc.
S-au încins lucrurile în sala de jocuri?
Da...
Cineva a desenat cercuri pe abdomenul ei... şi pe şolduri.
O şuviţă de păr i-a fost tăiată şi e o urmă roşie pe firele rămase.
- Ce e? Sânge? - Nu, e pulbere.
S-ar putea să fi fost transferată de pe arma crimei.
Am găsit şi o pastă albă chiar sub linia părului.
Semnele astea s-ar putea să aibă legătură cu vreun ritual.
- Wiccan ori satanic. - Sau grecesc.
Cred că studenta îşi depunea jurământul pentru frăţie.
Cercurile albastre fac parte dintr-un ritual umilitor
în care cele care depun jurământul se dezbracă
pentru ca membrele să marcheze celulita cu un stilou.
Mă duc eu cu el. Va avea nevoie de un translator.
- Eu am fost în Zeta Theta Kappa. - Eram sigură.
Poţi să te uiţi pe astea, Jazmin? Le-am găsit pe telefonul lui Niki.
Da, eu le-am făcut.
Niki era într-o întrecere de sărutat.
Trebuie să săruţi cât mai mulţi băieţi într-o oră.
- E umilitor. - Aşa e tradiţia.
Ne leagă de frăţie pe viaţă.
Folosiţi tot argoul, dar nu înţelegeţi care e rostul.
La mine în frăţie nu ne puneam viaţa în pericol. Aveam grijă de noi.
Au mai fost şi alte ritualuri pe care Niki a trebuit să le îndure?
A mers o săptămână în "stil vânătoresc".
- Fără lenjerie intimă. - Da, m-am prins.
Niki a fost forţată şi să-şi tăie o şuviţă din păr?
Poftim? Nu. Eu am plăcut-o pe Niki. O ajutam să nu mai fie inhibată.
A avut o viaţă grea. Şi-a pierdut ambii părinţi.
Era timidă şi căuta un loc al ei, o familie.
Vorbeşti de familie? Ai lăsat-o într-un bar.
- Ea a cerut. Voia să se cupleze. - În schimb, a murit pe o alee.
- Jazmin, fotografiile. - Nu-l cunosc pe niciunul.
Staţi puţin, eu n-am făcut-o pe ultima.
Niki şi-a făcut-o după ce am plecat. Îl cunosc pe tipul ăsta.
- Cine e? - Jack Gordon.
Era la cursul lui Nikki de biologie. Era obsedat de ea.
Un hărţuitor în toată regula.
- Vreau să mor. - În regulă.
Ţi-ai umplut rezervorul din fiola cu insulină...
Programez seringa şi schimb bateriile la două săptămâni. Ştiu.
- Bun, acum ştiu că ştii. - E prea mult, mamă.
Am ţinut regim, am ţinut cont de carbohidraţi, de nivelul insulinei.
- Acum mă verifici din oră în oră? - Da! Dacă intri iar în şoc diabetic?
- Trebuie să ştiu mereu unde eşti. - Ziceai că pot face tot ce vreau.
Poţi, dar ai nevoie de o perioadă de acomodare.
Nu se va întâmpla peste noapte.
De abia aştept să se întoarcă Aidan ca să mă laşi în pace.
Te-am auzit.
Am găsit 31 de fotografii în care Niki se sărută cu 31 de tipi.
Şi ştii ce mi se pare ciudat? Tu eşti în ultima fotografie.
Eşti ultimul pe care l-a sărutat. Probabil ultimul care a văzut-o vie.
- Niki e moartă? - De fapt, omorâtă.
Ai aşteptat ca Jazmin să plece ca să fii singur cu Niki?
Nu, Niki m-a sărutat şi a plecat.
A ieşit prin spate? Am găsit-o pe alee. Ai încolţit-o, nu-i aşa?
Lucrurile au scăpat de sub control.
Jazmin spunea că erai obsedat de Niki. O urmăreai ca un căţeluş pierdut.
- Jazmine e o târfă arogantă. - Ce mai temperament.
Jack, ştiai că Niki o să fie la bar aseară, nu-i aşa?
Am auzit-o spunându-le prietenilor.
- Şi ai vrut să o săruţi. - Da, adică...
Era singura mea şansă. Altfel n-ar fi făcut-o. Nu cu cineva ca mine.
Povestea ta nu e credibilă, puştiule. Stai pe aproape.
Am sentimentul că ne vom vedea curând.
Ajută-mă, Bud. Petrecerea bebeluşului e peste câteva zile.
Cum să iau cadoul perfect, dacă nu ştiu sexul copilului?
Ce e aşa mare mister? Jeannie a avut greţuri îngrozitoare.
- Va naşte un băieţel. - Intuiţia îmi spune că e fată.
N-o să mă faceţi să vă spun.
- Suntem pregătiţi să începem? - Da.
Întâi trebuie să te uiţi la asta.
Oasele nazale frontale şi etmoidale sunt sfărâmate în totalitate.
Poate că suspectul a lovit-o cu pumnul.
Dacă ar fi fost aşa, vedeam modelul clar al fracturii.
Arată de parcă cineva i-a băgat o şurubelniţă-n nas şi a rotit-o.
- Ethan. - Da?
- Am nevoie de fierăstrăul oscilant. - Cunosc privirea asta.
Vrei să ne spui ce se întâmplă în creierului tău?
- Nu e vorba de creierul meu. - Ochelari.
Vizieră. Fierăstrău.
Dumnezeule...
De asta mă temeam. Cineva i-a scos creierul.
BODY OF PROOF Sezonul 2 Episodul 20
Subtitrarea Ionuţ666-BlackAmber Nifty Team şi SubTeam
- Ai ştiut dinainte ce o să găseşti. - Am bănuit.
Cum poate cineva să bănuiască că lipseşte creierul?
Am mai văzut aşa ceva acum trei ani.
A fost primul meu caz din districtul Fox.
Numele victimei era Jennifer Marshall.
A fost a treia femeie cu gâtul tăiat, nasul zdrobit şi fără creier.
Primul caz a fost un ucigaş în serie? Probabil un început greu.
Da, îmi amintesc. Tipul era un proiectant de jocuri bogat.
- Cel cu "Invadatorii piramidelor". - Wilson Polley.
În vremurile de odinioară,
în timpul mumificării, egiptenii îndesau un cârlig
pentru îmbălsămare în cavitatea nazală
şi transformau creierul într-o supă pe care o scoteau prin nări.
Şi-a descris întreaga metodă de lucru într-un interviu la televizor?
- Cu un an înaintea primei crime. - Cât tupeu.
Se credea prea isteţ ca să fie prins. Mare greşeală.
Victimele lui au fost în comitetul de părinţi de la liceul fiicei lui.
- Pe toate le-a invitat în oraş. - Îmi amintesc. S-a dat la ştiri.
- Respingerea declanşa totul. - Wilson Polley e condamnat pe viaţă.
- Cine a ucis-o pe Niki Shumaker? - Un imitator care ştie detaliile.
- Nu dezvăluim informaţiile astea. - Noi nu. Dar ştiţi cine a făcut-o?
Suspectul original al crimelor... Daniel Grubstick.
A scris o carte pentru a arăta că e nevinovat.
Suspectul original? Mai degrabă un suspect nou.
Un criminal la indigo? Glumeşti. Nu glumeşti.
Vrei să te uiţi pe fotografiile noii victime?
- De ce le-ai adus la mine? - Tu eşti expertul autoproclamat
despre tot ce are legătură cu Wilson Polley.
Poate vei vedea ceva ce nouă ne-a scăpat.
Cu linguşeli vei scoate totul de la mine, dr Hunt.
Dar vreţi doar să mă folosiţi. Am fost suspect înainte, sunt şi acum.
- Nu-i aşa? - Un om isteţ.
Da, chiar sunt.
Nu. Nu, nu, nu. Nu-mi vine să cred că e Niki.
Ai cunoscut-o pe Niki Shumaker?
Sigur. I-am fost profesor de engleză la liceu.
Dar numele ei adevărat e Niki Marshall.
Era fiica lui Jennifer Marshall? A fost ultima victimă a lui Wilson.
Probabil că şi-a schimbat numele pentru un nou început la facultate.
N-a fost întâmplător. Criminalul ştia exact cine este.
- Niki era un copil bun. Ce tragedie. - Tragedia ţi-a priit.
Mi-a priit?! Viaţa mea a fost întoarsă pe dos
pentru că s-a întâmplat să fiu în casa lui Jennifer
cu trei ore înainte ca Wilson să o omoare.
- N-am citit cartea. Ce căutai acolo? - Niki şi-a uitat ghiozdanul în clasă.
- Am trecut şi l-am lăsat. - Făceai des vizite elevelor?
Bună, Lace. Unde e mama ta?
Sunt sigură că se gândeşte la noi metode de a mă tortura.
- Nu poate fi atât de rău. - E mai rău.
De când am fost diagnosticată a devenit inamicul distracţiei.
Îşi face griji pentru tine, Lacey. E treaba ei.
E în regulă, m-am resemnat. Nu o să mă mai distrez niciodată.
Între noi fie vorba, dacă am învăţat un lucru în ultima vreme,
acela-i că viaţa e prea scurtă ca s-o trăieşti în siguranţă.
- Trăieşte repede, mori tânăr? - Nu, trăieşte inteligent şi mori bătrân.
Tu controlezi diabetul. Nu-l lăsa să te controleze el pe tine.
Eşti cea mai matură persoană de 13 ani pe care o cunosc.
Ştiu că poţi trece peste asta.
Laboratorul a identificat substanţa de pe fruntea lui Niki Shumaker.
- E cremă pentru piele Doxepin. - Nu avea o boală cronică de piele.
Nu, dar poate are criminalul. Pot să te întreb ceva personal?
Ce crezi că va avea Bud, băiat sau fată?
- De unde să ştiu? - Serios?
Nu ai vreun fel de intuiţie ştiinţifică?
E un mod prin care poţi să-ţi dai seama doar uitându-te.
- Te rog, spune-mi. - Ultrasunetele.
Dumnezeule, ce tâmpit sunt. Îţi mulţumesc.
Incă mai vorbiţi despre asta?
- N-ai auzit de cadouri unisex? - Ba da, dar nu mă inspiră.
Asta ar trebui să te inspire. Urma roşie pe care ai găsit-o
pe firele de păr ale lui Niki este roşu Congo.
Ce caută un indicator biochimic în părul unei fete dintr-o frăţie?
Încă nu sunt singur, dar m-a pus pe gânduri.
Dacă imitatorul a luat un trofeu, ceva ce Wilson n-a făcut niciodată?
De ce să recreezi perfect crimele lui Wilson
doar ca să foloseşti o semnătură distinctă pentru a te deosebi?
Ca să-l impresioneze pe Wilson.
Aşa că am intrat pe internet şi am găsit site-ul ăsta...
"Fan club-ul lui Wilson". Aici se joacă fanii lui înfocaţi.
Şi fiindcă fanii scriu, hai să aflăm cine îi scrie lui Wilson Polley.
Portocaliul ţi se potriveşte perfect.
Ce te aduce aici? Ce vrei de la mine?
Jennifer Marshall. Fiica ei a fost omorâtă cu două nopţi în urmă.
Cine, Niki?
Gâtul i-a fost tăiat, creierul i-a fost scos.
- Îţi sună cunoscut? - Adevăratul criminal s-a întors.
Tocmai la timp. M-am săturat să stau la închisoare pentru crimele lui.
Doar nu o să-mi spui din nou aceeaşi poveste veche?
Tu ai venit să mă vezi, nu invers.
Ce zici de fan clubul lui Wilson?
Nu crezi că unul din admiratorii tăi a ucis-o ca să te impresioneze?
Dispreţuiesc cultul ăla. E jalnic.
Admiraţia lor se bazează pe ideea că sunt vinovat.
Cred că e atât de tare să idolatrizeze un monstru,
şi mulţumită ţie, exact aşa mă văd acum.
Înseamnă că vrem acelaşi lucru.
Dacă eşti nevinovat, mă ajuţi să găsesc adevăratul criminal şi te ajuţi singur.
- Chiar dacă dovedeşte că ai greşit? - Sigur.
- Urmăresc dovezile oriunde mă conduc. - Dar... câteodată dovezile mint.
ADN-ul tău a fost găsit pe Jennifer.
I-am lins urechea. Nu înseamnă că am omorât-o.
- Amândoi ştim că ai făcut-o. - Chiar aşa?
Uite cât m-a costat greşeala ta.
E fiica ta Sophia.
Poţi să-ţi imaginezi prin ce a trecut din cauza asta?
Eu nu am o problemă cu lumea care crede că sunt răul în persoană.
Dar nu şi fetiţa mea.
- Mă ajuţi sau nu? - Trebuie să mă gândesc.
Gândeşte-te repede.
De la fanii mei. Nu, trebuie să-mi promiţi ceva întâi.
Când îţi vei da seama că sunt nevinovat,
vreau să-ţi ceri scuze pentru anii pe care i-ai furat din viaţa mea.
Uite cum stă treaba cu scuzele, Wilson...
...mie nu-mi vin de la sine.
"Eşti inspiraţia mea, Wilson."
"Nu dai explicaţii oamenilor care locuiesc pe lumea asta,"
"dar cu cât mai mult te judecă, cu atât devii mai liber."
- N-am scris-o eu. - Eşti sigur?
E semnată "Gordon Jackson" şi tu eşti Jack Gordon.
- Destul de inteligent. - Putem compara scrisul de mână.
Bine, poate că... am scris-o.
Îţi mulţumim că ai recunoscut, Jack.
Un criminal în serie e inspiraţia ta. Până unde te-a dus?
Cât să o omori pe Niki şi să-i scoţi creierul
ca să-i arăţi lui Wilson că eşti demn de atenţia lui?
- Nu i-aş face niciodată rău lui Niki. - Fii sincer cu mine, Jack.
Când ţi-ai dat seama că Niki este fiica lui Jennifer Marshall?
Am recunoscut-o în fotografiile din "Jocurile minţii".
- Ne-am împrietenit. - Te-ai asigurat de asta.
I-ai spus că ştii exact cine este? Prietenii sunt sinceri între ei.
N-am încercat decât s-o protejez.
- Ştii câţi nebuni sunt pe lumea asta? - Da, cred că ştiu.
Eşti specialist în chimie organică, nu-i aşa?
- Da. - De ce ai lucrat cu roşu Congo?
Am făcut indicatori cu roşu Congo şi îi testam pe acizi şi leşie.
- Şi ce? - Ucigaşul i-a tăiat o şuviţă de păr.
Firele rămase aveau roşu Congo pe ele.
- Ai luat un trofeu. - Da.
Niki avea întotdeauna un miros dulce.
Ştiam că nu o să mai fiu atât de aproape de ea,
aşa că i-am tăiat nişte fire de păr când m-a sărutat.
Doar ca să-mi amintesc de ea. Dar jur că nu i-am făcut rău.
În regulă, ciudatule. Eşti arestat.
Haide, să mergem.
- Bună. - Bună.
E pentru cazul lui Niki Shumaker?
Fac un mulaj al armei crimei pentru a-l compara cu victimele originale.
- Morga din Fox îmi trimite mulaje. - Le-am luat.
Voiam s-o fac eu, dar mi-ai luat-o înainte.
Am simţit că ar trebui să o fac eu.
Fiindcă am făcut parte şi eu dintr-o frăţie.
Aşadar... toate astea au aceleaşi caneluri unice,
de la vârful cârligului şi toate au legătură cu acelaşi criminal...
- Wilson. - Să le comparăm cu Niki.
Se potrivesc perfect.
- Ştii ce înseamnă, nu-i aşa? - Da, Megan nu o să se bucure.
N-am făcut o greşeală.
Toate victimele au avut creierul scos cu acelaşi cârlig. Deci un criminal.
De vreme ce Wilson era închis când a fost ucisă Niki,
probabil nu le-a omorât nici pe primele trei victime.
- Nu vorbeşti serios. - Trebuie să ne gândim
- ...că Wilson ar putea fi nevinovat. - Şi ADN-ul de pe Jennifer Marshall?
Nu dovedeşte crima. N-a fost legat de primele două victime.
- Le cunoştea de la comitet. - Şi Daniel Grubstick. Era profesor...
Ascultă, Megan, te înţeleg. A fost primul tău caz.
Erai dornică să dovedeşti ce eşti în stare. Se mai fac greşeli.
Nu în cazul meu.
Regret, dar un om închis pe nedrept are întâietate asupra orgoliului tău.
- Aşteaptă. - Nu. Am terminat.
Nu, stai puţin. Ştiu exact ce face Wilson
şi e genial, iar tu ai picat direct în capcana lui.
L-ai convins pe Jack Gordon să o omoare pe Niki în numele tău.
Dr Hunt, te-am ajutat, iar tu aşa îmi mulţumeşti?
- I-ai spus unde găseşte cârligul. - Poţi să-ţi imaginezi că te înşeli?
Ştiai că ar părea că un singur criminal le-a ucis pe toate
şi tu ai putea ieşi din închisoare.
Care e problema, dr Hunt? Dovezile spun că sunt nevinovat?
Nu-ţi face bagajele încă.
Bravada ta pare puţin forţată. Dar ştiu de ce.
Pentru că eşti singura care crede că sunt vinovat, nu?
- Trebuie să fie atât de frustrant. - Ei te subestimează, eu nu.
Atunci, conversaţia asta cred că a luat sfârşit.
Eu o să stau aici şi o să aştept ca adevărul să mă elibereze.
Bine. Nimic nu o să schimbe faptul că ştiu că tu eşti criminalul.
Ştii care e marea ironie?
Singurul dintre noi care a luat o viaţă eşti tu.
Ai omorât un pacient. Ai uitat cumva?
Ai făcut o operaţie ştiind că ai parestezie.
Un chirurg cu mâini care tremură. Şi cu toate astea ai continuat.
Ştiu de ce. Pentru că nu ţi-a păsat. Eşti atât de arogantă.
Aroganţa ta a alungat din viaţa ta pe toţi cei pe care i-ai iubit.
De asta a divorţat soţul tău şi te-a exclus din viaţa fiicei tale.
Cine ştie? Poate de asta s-a sinucis tatăl tău.
Probabil i-a fost mai uşor decât să accepte realitatea.
Taci din gură!
Da? Dar victimele tale, Wilson?
Au murit fiindcă au îndrăznit să-şi bată joc de orgoliul tău fragil.
Ce anume a spus sora lui Jennifer când a depus mărturie?
Aminteşte-mi, nu, mi-am amintit. Nu eşti bun deloc la pat.
Şi când Jennifer ţi-a spus asta, ţi-ai pierdut cumpătul, nu-i aşa?
De asta le-ai omorât, fiindcă ştiau că nu eşti un bărbat adevărat?
Ar fi bine să pleci, dr Hunt.
- Da. - Am comparat dovezile
pe care le-am găsit pe cadavrul lui Niki Shumaker
cu suspecţii din cazul original.
Îţi aminteşti crema Doxepin de pe fruntea lui Niki?
Se pare că Daniel Grubstick are reţetă pentru ea
şi avem un mandat de percheziţie.
- Ce aţi găsit? - Un cârlig pentru îmbălsămare.
Pare a fi arma crimei.
Vrei să ne explici de ce eşti în posesia
armei cu care s-a scos creierul celor patru fete?
Cu trei zile în urmă am găsit o cutie în faţa casei mele.
- Am găsit cârligul înăuntru. - În ziua morţii lui Niki Shumaker.
- Ceea ce eu nu ştiam în acel moment. - Te las să vorbeşti în continuare
pentru că de abia aştept să aud ce o să mai zici.
Eu am scris cartea definitorie despre crimele lui Wilson Polley.
Fani nebuni îmi trimit porcării susţinând că sunt dovezi noi.
Va trebui să te opresc ca să-ţi pun o întrebare.
De ce nu mi-ai spus de cârlig când am vorbit prima oară?!
Voiam să-l autentific ca să nu vă irosesc timpul.
Testele au arătat că a fost folosit la toate,
consideră-l autentificat şi pe tine în mare pericol.
Un plan inteligent. Omori trei fete şi arunci vina pe Wilson.
- Scrii o carte şi te îmbogăţeşti. - Dar de ce s-o omor acum pe Niki?
Fiindcă urma să ai încă 15 minute de faimă.
Încă o fată moartă şi câştigi încă 15 minute.
De ce foloseşti cremă Doxepin, dle Grubstick?
Am o eczemă.
- Are eczemă. - Serios? Niki nu avea.
Dar tot am găsit Doxepin pe fruntea ei.
Asta şi arma crimei te agaţă de cele patru crime.
Îmi pare rău, nu m-am putut abţine.
- Nu vreau să discut despre asta. - Mare păcat.
Nu plec până nu vorbim.
E posibil să fi închis un nevinovat. Se putea întâmpla oricui.
Dar dacă m-a orbit orgoliul?
Asta ţi-a spus Wilson? Nu-l lăsa să-şi facă loc în mintea ta.
Şi Kate a zis la fel.
Dacă ai orgoliu? Categoric ai.
Dar întotdeauna îţi faci meseria. Dovada împotriva lui Wilson e reală.
Interpretarea ei e pusă la îndoială.
Crezi că m-am înşelat?
Megan, nu avem timp să-ţi plângi de milă.
- Fără menajamente. - De la cine crezi că am învăţat-o?
Criminaliştii au prelevat o amprentă parţială de pe cârlig.
- Am găsit persoana. - Daniel Grubstick?
Nu. Sophia Polley, fiica lui Wilson.
Adevăratul criminal loveşte din nou
şi voi nu recunoaşteţi că aţi greşit şi nu-mi eliberaţi tatăl?
Sophia, gândim la fel. Wilson e nevinovat.
- Ne-am înşelat. Îmi pare rău. - Nu vă bateţi joc de mine.
N-o fac. Cele patru femei au fost ucise de acelaşi criminal.
Wilson era în închisoare când a murit Niki, deci nu mai e suspect.
E un geniu care lucrează în puşcărie fiindcă voi aţi dat-o-n bară.
Nu pentru multă vreme. Noua dovadă îl exonerează.
- Care dovadă nouă? - Arma crimei.
Cea cu amprentele tale pe ea.
Pot să vă explic.
Cred că ai face bine.
Daniel Grubstick a apărut din senin acasă la mine acum trei zile.
Zicea că scrie altă carte ca să dovedească nevinovăţia tatei.
- Dar el crede că Wilson e vinovat. - Aşa-i.
Am ştiut că minte când mi-a arătat cârligul.
Mi l-a dat şi m-a întrebat dacă e original.
- Era? - Eu de unde să ştiu?
Sophia... cârligul a fost al tău.
Cu el ai ucis patru femei.
N-am avut niciun motiv să le ucid. Erau mamele colegelor mele.
- Eram prietenă cu Niki. - Ai avut toate motivele.
Tatăl tău era foarte singur după ce a murit mama ta,
iar acele mame l-au respins.
Ce îndrăzneală la ele! Aşa că le-ai ucis,
iar Wilson a primit sentinţa în locul fetiţei lui.
Dar viaţa ta nu are sens de când tăticul e închis.
Aşa că ai ucis-o pe Niki ca să-l eliberezi
şi ai lăsat cârligul pe veranda lui Grubstick
fără să ştii că ai lăsat o amprentă pe el.
Eu n-am ucis pe nimeni!
Megan Hunt.
Stai naibii departe de fiica mea. Auzi?
- Nu când dovada mă duce drept la ea. - Dovada arată doar nevinovăţia mea.
- Am să închid. - Mă întreb cum te-ai simţi
dacă cineva ţi-ar urmări scumpa fetiţă...
- Pe Lacey... - Să nu îndrăzneşti să mă ameninţi.
Nu, sigur că nu. Dar sper că niciunul din fanii mei
nu încearcă să mă impresioneze. Ar fi mare păcat.
Bună. Sunt telefonul lui Lacey.
Fii drăguţ cu mine şi îi dau mesajul tău.
Lacey! Eşti aici?
Mulţumesc lui Dumnezeu. Lace...
Bud, ascultă-mă. S-a întâmplat ceva rău.
Am sunat-o pe Lacey de o sută de ori, nu răspunde.
L-am sunat pe Todd. Nu ştie unde e.
- Dacă Wilson... - Lasă-l pe Wilson. Uite ce facem...
Îţi trimit un echipaj de poliţie, iar tu stai cuminte.
Vreau să plec s-o caut.
Trebuie să stai acolo în caz că se întoarce Lacey.
- Du-te imediat acolo. - N-o pot pierde, Bud.
N-ai s-o pierzi. Megan... o găsim. Promit.
Acum închide şi continuă s-o suni până dai de ea.
Bine.
- Mamă, nu te speria. - Lacey, unde eşti?
- La o petrecere. - Dă-mi adresa.
- Mă simt foarte bine. - Dă-mi imediat adresa.
Am spus că-mi pare rău.
Oricum vom discuta din nou.
M-ai sfidat mergând la petrecere. Ai făcut-o cu bună ştiinţă.
Da! Nu m-ai fi lăsat să merg. Nu mă laşi să fac nimic
fiindcă ţi-e teamă de toţi şi de toate şi eu m-am săturat!
Pot să am grijă de mine.
Peter crede că sunt destul de matură ca să iau decizii.
Tu de ce nu crezi?
În ordine. Vrei să te tratez ca pe un adult?
- Da! - Bine!
Un om foarte periculos pe care l-am băgat în închisoare
a lansat astăzi nişte ameninţări grave.
- La adresa ta? - Nu. A ta.
De aceea vei sta astă seară cu tatăl tău.
Dacă tu păţeşti ceva, eu...
Care-i treaba?
Fă-mi o favoare. N-o mai sfătui pe fiică-mea.
- Despre ce vorbeşti? - Polley a ameninţat-o pe Lacey,
iar eu n-am dat de ea timp de o oră
fiindcă "trăia momentul" sau ce i-ai spus tu să facă.
I-am spus să nu lase diabetul s-o ţină pe loc.
- Nu ştiu nimic de petrecere. - Tu eşti adult.
- I-ai dat permisiunea să mă sfideze. - Exagerezi.
Îmi pare rău că ai avut o perioadă foarte grea.
Şi ai trecut prin ceva îngrozitor.
Dar te rog... nu exagera în privinţa copilului meu.
Sunt uimit că poţi recunoaşte suferinţa altcuiva.
Bravo ţie.
Nu. Nu-i recunosc. Nu înseamnă că n-au fost aici.
Mulţumim.
N-a ridicat poliţia banda de la locul crimei?
Le-am spus s-o lase. A devenit cel mai tare bar din Philadelphia.
- Oamenii cred că omorul e mişto. - Să stea cu noi un timp.
Stai puţin.
Un şobolan mort înseamnă selecţie naturală.
Trei înseamnă indiciu. Îl luăm cu noi.
De ce crezi că are legătură cu crima?
Vezi pelicula fluorescentă de la suprafaţă?
E otravă ingerată de şobolani. Dacă e de pe pantoful ucigaşului?
Te gândeşti la Jack Gordon. E specialist în chimie.
E cu bătaie lungă, dar ce-avem de pierdut?
Şi iată.
Tractul gastrointestinal al şobolanilor prezintă arsuri.
Împreună cu lipsa de hemoragie internă sugerează...
că au înghiţit otravă.
Ce otravă au înghiţit din băltoacă?
Surfactanţi. Sulfat de sodiu, înălbitori, hipoclorit de sodiu.
- Înălbitor. - Industrial, nu din magazine,
nu folosit la bar. Cumpărătorii obişnuiţi
sunt hotelurile, spitalele şi închisorile.
Wilson lucrează la spălătoria închisorii.
Dumnezeule! El însuşi a omorât-o pe Niki.
N-aş vrea să-ţi distrug teoria, dr Hunt, dar Wilson e închis.
Tocmai de aceea. E alibiul perfect pentru crima perfectă.
Ascultă, dle director, e destul de simplu.
Cineva i-a dat drumul lui Polley acum două seri ca s-o ucidă pe Niki.
- Apoi l-a lăsat să intre. - Din experienţa mea...
- ...deţinuţii evadaţi nu se întorc. - Se întorc dacă au nevoie de alibi.
- Cine era gardian vineri seara? - Evan Arnold.
Chiar l-am rugat să-l aducă pe Wilson în biroul meu.
Liber!
Alertă! Cod roşu! Blocaţi clădirea. Închideţi imediat!
Vreau un mandat de urmărire pentru un deţinut evadat
care poartă uniformă de gardian de la penitenciarul Pennsylvania.
- Izolare de nivel 4. - Prinde-mă dacă poţi, dle detectiv.
Wilson a folosit alt mobil ca să-l sune pe Bud.
Îl urmărim prin GPS. Se îndreaptă spre graniţa canadiană.
- Nu e în jurisdicţia noastră. - Vor prelua şerifii federali.
Aţi găsit ceva acasă la Evan Arnold?
50 de mii de dolari îndesaţi sub saltea.
Preţul cerut pentru o evadare.
- În legătură cu azi-dimineaţă... - Nu-i nevoie.
Dar am terminat-o cu grija pentru tine, Megan.
- Sunteţi gata de plecare? - Da, să mergem.
- Vii la petrecerea pentru bebeluş? - Da, ne vedem acolo.
- Frumos ambalaj. - Râzi de mine?
Asta-i tot ce-am putut face fără nicio informaţie.
N-ai să-l faci pe Bud Morris să vorbească.
Bud e floare la ureche pe lângă mine.
Mă duc eu. Trebuie să fac mişcare.
Nu e bine să stai în calea unei femei gravide.
- Bun sfat - Bună!
Mulţumesc pentru prezenţă. Unde-i Megan?
- E pe drum. - Mă bucur să te văd.
Aţi ajuns!
Kate, jur, sunt pe drum.
Dr Hunt, îmi scot pălăria în faţa ta pentru că mi-ai dat planul peste cap.
- Te-am subestimat. - Unde eşti?
Unde nu mă poţi găsi. Dar nu-ţi face griji.
N-o să te urmăresc, nici pe scumpa ta Lacey.
Ai câştigat acest lucru împreună cu respectul meu.
- Nu m-ai prostit deloc, Wilson. - Eram pe aproape, nu?
Cred că e prima conversaţie sinceră pe care am avut-o vreodată.
De acord. Nu vreau să se termine.
Mă tem că va fi un rămas bun foarte lung.
Ia uite ce-am găsit în laborator.
De parcă l-ai fi lăsat acolo...
numai pentru mine.
Prietenii mei vor fi aici în curând.
Te referi la Peter?
Ţi-a trimis un mesaj. Se întreba pe unde eşti.
Mi-am permis să-i răspund.
I-am spus că eşti reţinută.
Aşa că noi doi avem tot timpul din lume.
- N-am să te implor. - Ei bine... nici n-ai să poţi.
De acum încolo... numai eu vorbesc.
Tu eşti mult mai interesantă decât celelalte.
Trebuia să le auzi cum plângeau, implorau, se târguiau.
Prea proaste să-şi dea seama că se terminase deja.
Dar tu... eşti altfel.
De aceea e atât de special.
Mai mult de trei ani... am visat că-ţi scot creierul.
Trataţie specială...
am s-o fac cât eşti încă în viaţă.
Doamne! Dumnezeule! Peter!
- Haide, Peter. - N-am nimic. N-am nimic.
Peter, o să te faci bine. Nu-i nimic. Nu-i nimic.
Mă auzi?
Subtitrarea Ionuţ666-BlackAmber Nifty Team şi SubTeam
Sync: DISTEL @ www.subs.ro