Ii tot spun soţiei mele că ea s-a căsătorit cu mine
nu cu mama ei şi ea continua să mă roage
să n-o pun în situaţia aceasta.
Să trebuiască să am de-a face cu o soacră...
Este numărul 2 pe lista mea
de motive să nu mă însor.
Care-i numărul 1?
Ştii care este numărul 1.
Orice bărbat îl ştie.
Către toate unităţile din apropiere, paza campusului
raportează o posibilă intrare ilegală
în sala de înot a colegiului.
Dispecerat, suntem unitatea 7.
Ne ocupăm noi.
Hei!
Hei! Stop!
Arată-mi mâinile!
Unitatea şapte.
Am găsit suspectul. Este pe trambulina de înălţime.
Domnule, te rugăm să cobori, imediat!
Domnule, coboară de acolo.
Nu ne face să venim după tine.
Poliţia! Arată-ne mâinile tale!
Oameni buni, este în regulă.
Sunt poliţist.
Am legitimaţia, aici.
Trebuie să ajung la ea. Aşteptaţi puţin.
Dă-i drumul.
Încet.
Mă ocup eu de el.
Ce dracu' se întâmplă, dle detectiv Britten?
Este cam greu de explicat.
Spune-mi cum funcţionează.
Sunt treaz alături de soţia mea, închid ochii
îi deschid şi sunt treaz alături de fiul meu.
Şi asta se întâmplă, încă de la accident?
Deci începi să lucrezi la un caz
aici, în această realitate şi, dintr-odată
începi un alt caz, în visul tău
Mie mi se pare totul foarte real.
Nu poţi spune dacă eşti treaz sau adormit
dle detectiv Britten, acesta nu este un vis.
Exact la fel a spus şi celălalt psiholog.
Traducerea: Bonzi/Kprice/Avocatul31 Subtitrări-Noi Team
www. subtitrari-noi. ro
Spune-i că am dosarul lui Butler şi sunt pe drum.
Da. Da.
Încerc să pornesc la drum, acum.
Te sun eu înapoi, deîndată ce ajung acolo.
Ascultă, chiar nu ai pentru ce să îţi faci griji.
În regulă. Da.
Da, spune-i că am zis eu asta.
Bine.
Dă-o încolo. Îţi râzi de mine.
Marcus, eşti un om norocos că te afli stând aici.
Dă-mi voie să îţi spun ceva, prietene.
Din momentul în care ieşi pe uşa aceea,
am sentimentul că norocul tău
se va schimbă rapid.
Depune mărturie şi vom avea grijă de tine.
Da, grijă de mine... Cum aţi putea?
Cunoşti mersul lucrurilor.
Programul de Protecţia Martorilor, relocare.
O şansă să scapi din încurcătură
şi să ai un nou început.
V-am mai spus şi înainte, eu nu sunt decât un contabil.
Eşti contabilul lui Maxim Basayev.
Amândoi ştim
că singurul motiv pentru care n-a fost prins
pentru trafic de fiinţe umane, droguri, arme... orice îţi vine în minte...
este că ucide pe oricine crede că i-ar putea compromite afacerea.
Nu ne insultă prefăcându-te surprins.
Deja îţi spunem de două luni
că i-am putea prinde pe Basayev şi pe oamenii lui
iar tu, fie ne ajuţi, fie te prăbuşeşti odată cu ei.
Astăzi, te-au aruncat peste bord.
Şi dacă este să ai un colac de salvare, noi suntem.
Unde aş merge?
Procurorul general va colabora cu tine să găsiţi un loc potrivit.
Pentru tine şi pentru soţia ta.
Soţia mea.
Da.
Uite, ea nu ştie nimic.
Despre ce-am făcut eu pentru Basayev.
Înţeleg, dar mă tem că nu va fi de niciun folos.
S-ar putea folosi de ea să ajungă la tine.
Ea rămâne o ţintă.
Trebuie să o luăm sub protecţia poliţiei, cât de curând posibil.
Unde se află?
Ea... ea este plecată din oraş.
- Unde? - La Lagună.
Într-un spa. Nu ştiu.
Trebuie să caut în telefonul meu.
Bine.
Îţi aduc telefonul şi trimit o maşină în direcţia pe care mi-o arăţi.
O să fie în regulă.
Faci ceea ce trebuie.
Când am ajuns aici...
Prima dată când am luat slujba aceasta,
trebuia să fie pentru noi doi.
Nu aveam nimic.
Vroiam să fiu...
Bărbatul care îi putea da orice.
Sunt sigur c-ar prefera să aibă un soţ în viaţă
decât încă un televizor cu ecranul plat, uriaş.
Da.
N-o cunoşti pe soţia mea.
Marcus n-a fost decât contabil
dar ştie unde sunt îngropate cadavrele.
A spălat bani pentru el, a acoperit urmele banilor
şi a păstrat înregistrări.
Ţi-a arătat vreuna dintre înregistrări?
Nu, dar ni le va da deîndată ce ne punem de acord
asupra programului de relocare.
Încercăm să punem mâna pe Basayev de opt ani de zile.
Este un mare câştig pentru noi.
A sosit soţia lui.
Urcă chiar acum.
Ce se întâmplă? Eşti bine?
Bună.
- Sunt bine. Da, da. - Nu înţeleg.
N-au vrut să îmi spună nimic.
Mi-au spus doar că te afli într-un fel de pericol.
Ce se întâmplă?
Alina, eu...
Eu...
Doamnă Ananyev, sunt detectivul Britten.
Ce-ar fi să mergem toţi să stăm jos, undeva unde este mai multă linişte?
Urmaţi-mă.
Deci tu ai lucrat pentru...
Bratva?
Da.
De cât timp?
Doi...
Doi ani.
Deci, tu mă minţi...
De doi ani de zile.
În fiecare zi.
De fiecare dată când mă sărutai la plecare.
De fiecare dată când veneai acasă târziu.
De fiecare dată când te întrebam, "cum a fost ziua ta?"
Nu erau decât minciuni.
Nu. Alina, ascultă-mă.
Cum ai putut să nu îmi spui?
Şi dac-aş fi făcut-o?
Ar fi fost vreo diferenţă?
- Erau bani pătaţi cu sânge. - Dac-ai fi ştiut asta
te-ar fi împiedicat să îi cheltuieşti?
Ai fi renunţat la toate hainele şi maşinile...
- Vacanţele şi cadourile? - Ţi-ai dorit lucrurile acelea
la fel de mult ca şi mine.
Alina, le-am vrut pentru tine...
Iar acum am rămas fără nimic din cauza minciunilor tale!
Nu înţelegi.
Deci...
Noi... noi ne împachetăm lucrurile şi părăsim totul?
Puteţi lua orice încape într-o valiză mare, fiecare.
Şi unde ne vor trimite cu câte o valiză mare pe fiecare?
Procurorii vor colabora cu tine şi cu Marcus,
şi vor găsi un loc în care să vă simţiţi amândoi...
Dar prietenii mei?
N-o să mai pot vorbi cu ei niciodată?
Orice corelare cu viaţa sau identitatea voastră actuală
le facilitează găsirea voastră.
Îmi pare rău.
Nu pot.
Este o...
Alina.
Alina, te rog, întoarce-te şi stai jos.
Vă vor găsi, dnă Ananyev.
Au încercat să-l omoare pe soţul dvs astăzi.
I-au plasat o bombă în maşină.
E norocos că trăieşte.
Se află într-o poziţie cheie
pentru distrugerea unui important cartel al crimei.
Oamenii aceştia nu vor ezita
să facă absolut orice e nevoie
pentru a-l împiedica să coopereze. Înţelegi?
Vă vor găsi.
Ştiu că este copleşitor.
Îmi pare rău, dar dacă ţineţi la viaţa voastră,
chiar nu aveţi de ales.
Te rog, vino şi stai jos.
Alina.
Şi... ce se întâmplă acum?
Cât timp vom locui aici?
Doar până când detaliile
noii voastre locaţii vor fi stabilite.
N-ar trebui să dureze mai mult de două zile.
Avem o echipă de poliţişti
în încăperea alăturată.
Avem şi câţiva la parter, pe hol.
Dacă aveţi nevoie de ceva,
vorbiţi cu ei sau ne sunaţi pe noi,
dar sub nicio formă nu puteţi părăsi camera.
- Este clar? - Da.
Mama mea... ea...
Mi-a dăruit un tablou înainte de-a muri.
Mai e şi...
un album cu fotografii.
Trimitem o echipă la voi acasă, pentru a aduce câteva obiecte.
Doamne. Doamne. Dumnezeule.
Bella.
Dumnezeule, Bella... Trebuie s-o luăm pe Bella.
Cine-i Bella?
Pisica noastră. Probabil n-a mâncat nimic toată ziua.
- Trebuie s-o luăm imediat. - Linişteşte-te!
- Nu plec fără Bella! - Alina, vreau să te ajut.
Te omor!
- Vino încoace! - Ne-ai distrus!
Gata. Gata. Gata, hai să ne calmăm.
Haide.
Gata, îţi dau drumul.
Te-ai liniştit?
Totul va fi bine.
Va fi bine.
Cum poţi să spui asta?
Ai spus că n-o să putem să ne mai reîntoarcem vreodată acasă.
Toţi cunoscuţii...
Tot ceea ce avem...
Va trebui să renunţăm la tot.
Cum poţi să spui că totul va fi bine?
Nu poţi să-ţi imaginezi senzaţia.
Bună!
Bună.
Când ai început să faci toate astea?
Acum vreo trei zile.
Credeam că ne vom ocupa împreună.
Da, spuneai că vrei să te ocupi weekend-ul trecut,
şi weekend-ul anterior şi...
Am hotărât să mă ocup singură.
Donezi rochia asta? Îmi place la nebunie cum îţi stă cu ea.
N-am mai purtat rochia aia de vreo 15 ani.
Iar când o purtam, păream o paraşută.
Porţelanurile? Porţelanurile ce mai au?
- Le donăm şi pe astea? - Nu le folosim.
Nu le-am folosit niciodată în 18 ani.
Mergem în Oregon. Poate în Oregon vom fi...
adepţii porţelanului.
Nu?
Uite, e dificil de hotărât ce donezi şi ce păstrezi.
Am putea găsi câte un motiv pentru a păstra tot.
Aşa că m-am gândit
că dacă nu folosim ceva, înseamnă că e dispensabil.
Haide...
Donezi şi asta?
Michael.
Avem casetofon?
Nici măcar nu ştiu
- dacă mai funcţionează. - Unde este?
Acolo.
Nu-mi vine să cred!
Eu ţi-am făcut caseta asta.
Ţii minte acea vară?
Lucrai la Chatsworth.
Uite aşa.
Nu-ţi plăcea locul acela de muncă...
dar îţi plăcea melodia asta.
Îţi aminteşti?
Sigur că-mi amintesc.
Ai înregistrat acea melodie de nenumărate ori,
s-o pot asculta în drum spre serviciu,
fără a o mai derula.
Când vor veni să ia lucrurile?
Mâine dimineaţă.
Lasă-mă să-i sun şi să-i amân vreo două zile.
Michael...
Ce?
Nimic.
Eu am avut ideea de a ne muta în Oregon
şi ştiu că încă ai unele rezerve.
Vreau să mă uit printre lucruri,
să fiu sigur că nu donezi ceva
ce mi-ar plăcea să păstrez.
Nu-i da o importanţă mai mare decât are.
Serios?
Da.
Nu i-ai spus că vin?
N-o să-l deranjeze.
Tipul acesta, Jake... De cât timp e informatorul tău?
- De 15 ani. - 15 ani?
De unde ştii că n-o să-l deranjeze să lucreze cu mine?
Pentru că nu e un tip complex.
Crede-mă, ştiu. Uite...
Dă-i astea. Sunt cubaneze.
Va deveni cel mai bun prieten al tău.
Salut.
Citeşti cu chestiile alea la ochi?
Nu, dar nici fără ele nu pot citi.
Nu contează.
El cine naiba e?
Jake, el e partenerul meu.
Sunt detectivul Efrem Vega. Am auzit multe despre tine.
Înţelegerea e ca eu să mă înţeleg cu tine.
- Punct. - Ştiu, dar...
Eu n-o să mai fiu mult timp prin preajmă.
Noi ne-am înţeles foarte bine, nu?
M-am gândi că voi doi aţi putea continua să faceţi la fel.
Cum adică n-o să mai fii prea mult timp prin preajmă?
Mă părăseşti?
Nu te părăsesc. Plec cu soţia mea.
Unde pleci?
În Oregon.
Oregon?
Cine naiba locuieşte în Oregon?
Asta îl tot întreb şi eu.
Ideea este că, dacă vrei să continui să desenezi
felicitările gratuite de ieşire din închisoare, Vega e omul tău.
Am auzit că-ţi plac astea.
Da, dar m-am lăsat.
Te-ai lăsat?
Fii serios. Sunt trabucurile tale preferate.
Am ochi. Văd şi eu ce sunt.
Doctorul a spus că-mi provoacă reflux.
Îmi pare rău.
Ce-aţi spune să mergem undeva
unde au mâncare adevărată?
Mi-e poftă de-o friptură new yorkeză,
servită de-o duduie care are jumătate din anii mei.
Regret, căpitanul ne-a cam tăiat fondurile,
dar poftim.
Poţi plăti fripturile amândurora.
Plus un bacşiş generos. Ai grijă.
Deci...
Spuneai ceva
despre o echipă care are o misiune?
Da.
În parcul industrial San Pedro.
Când?
Diseară.
Diseară?
La 23:30.
Dau o spargere într-un depozit
care e închiriat firmei Palace Electronics.
Palace.
Din câte am înţeles,
au o echipă de şase indivizi cu veste antiglonţ.
Ai face bine să-ţi aduci toată echipa.
Asta-i tot?
Ce mai vrei, o hartă?
Mulţumesc.
Da.
Distracţie plăcută în Oregon.
Ne mai vedem.
La revedere.
Să adunăm o echipă.
6 către 19, e liber până la blocul
din partea noastră. Terminat.
36, ai unul chiar deasupra ta.
N-am contact vizual cu tine.
Poate a înţeles greşit.
Ultima dată când Jake a înţeles ceva greşit,
tu repetai clasa a VI-a.
Ai puţină răbdare.
Mi-am pierdut răbdarea acum o oră,
adică la două ore după ora la care Jake a spus
că trebuia să apară echipa.
Fiţi pe fază.
Un camion nemarcat se apropie de locul ţintă.
Ce ţi-am spus? Puţină răbdare.
7-43, recepţionat.
Către toate unităţile: rămâneţi pe loc. Aşteptaţi-mi ordinele.
Bine, recepţionat.
Am contact vizual.
Am avut contact vizual. E un singur şofer.
Te rog, răspunde.
Ce emoţionant a fost!
Să facem o mică verificare a traficului,
în caz că ne-a observat şi şi-a continuat drumul.
Am recepţionat.
Se joacă cu tine.
Îl cunosc de 15 ani.
Exact. După 15 ani, ai renunţat la el oferindu-i 100 $
şi vreo două trabucuri.
Ştiu că nu e stilul tău,
dar puţină căldură şi emoţie nu dăunează.
E un informator secret. Un informator.
E o relaţie de afaceri.
Ştie mai bine decât oricine că ponturile greşite
dăunează afacerilor.
Presupun că tu ştii mai multe decât oricine.
O să stau pe spate, ascultând
şi aşteptând şi alte camioane care n-or să apară.
7-11-43, camionul e curat. N-are nicio legătură.
Recepţionat.
Să mai aruncăm o privire, pentru orice eventualitate,
apoi plecăm.
Da, dle. S-a făcut.
Da?
Alo? Bird?
Cât de repede poţi ajunge aici?
De ce? Ce se întâmplă? Ce se aude?
Îl auzi pe Markus panicat.
Când s-a trezit azi dimineaţă, Alina plecase.
La ce oră?
Ultima dată a fost văzută la ora 2:00.
Avem idee unde ar putea fi?
Niciuna. Nu ştie nimeni nimic.
Să sperăm că nici Basayev.
Vino încoace, da?
Dacă muream în explozie, Alina ar fi fost în siguranţă.
Nu s-ar fi aflat în pericol.
- Ideea că e singură acolo... - Marcus.
- Vulnerabilă...
Trebuie să te concentrezi, bine?
Trebuie să notezi
pe oricine îţi vine în minte
şi la care s-ar fi putut duce ea.
Poate rude.
Nu, niciunul dintre noi nu avem rude aici.
Bine, dar prieteni?
- Prieteni... - Haide, omule!
Trebuie să aibă prieteni!
Eu eram mereu la serviciu.
Nu prea îi cunosc prietenii.
Îmi amintesc de câţiva oameni despre care vorbea.
- Bine. - Mariana,
Svetlana... nu ştiu. Doar numele mici.
În regulă, dar locurile în care obişnuia să meargă?
Când erai la slujbă, unde îi plăcea să meargă?
Unde îşi petrecea timpul?
Nu ştiu.
Spa-uri, saloane de frumuseţe, cluburi de carte. Nu ştiu.
Nu ştiu.
Îţi cunoşteai măcar puţin soţia, Marcus?
Cred că la fel de bine cum mă cunoştea şi ea.
Asta nu înseamnă că nu o iubesc.
Tot ce am făcut a fost să-i dau Alinei
genul de viaţă pe care credeam că şi-l doreşte.
Fără ea,
nimic nu contează. Nimic.
Aşa că până când o găseşti,
poţi să uiţi de faptul că eu o să depun mărturie.
Marcus...
Orice trebuie să fac
ca să o ţin pe Alina în siguranţă, o să fac, bine?
Chiar dacă asta înseamnă să mă predau lui Basayev.
În regulă.
Istoricul apelurilor telefonice.
Şi-a verificat mesajele înainte să plece,
dar telefonul de atunci este închis.
Nu o putem localiza dacă nu şi-l deschide.
Cardurile de credit?
Ultima tranzacţie a fost la ATM-ul
din holul hotelului.
A fost evident suficient de inteligentă
să ştie că o să căutăm.
În regulă. Am dat-o în urmărire,
am notificat gările, aeroporturile, dar să recunoaştem...
Asta probabil că l-a făcut pe Basayev să ştie că este fugită.
Ce?
Ultima tranzacţie dinainte să retragă banii,
este de la hotelul ei din Palm Springs, The Palace.
Da. Am sunat. Nu este acolo.
Am trimis pe cineva acolo?
Tocmai am spus că nu este acolo.
Da, dar nu este nici în niciunul din locurile
de pe lista lui Marcus.
Cel puţin ştim că a fost acolo cu trei zile înainte să fugă.
Poate a spus ceva cuiva
care ne poate da o pistă.
Aşadar vrei să te duci să vorbeşti
cu angajaţii hotelului în loc să vorbeşti cu prietenii ei?
Da.
Vii?
Bună dimineaţa.
Cu ce vă pot ajuta, domnilor?
Eu sunt detectivul Britten. El este detectivul Freeman.
Căutăm o persoană dispărută
care a fost cazată aici în weekend.
Da, mi-a spus funcţionarul.
Dna Ananyev. Cu ce pot să ajut?
Am dori orice informaţie
care ne-ar putea ajuta să o localizăm.
Aşadar... a vorbit cu cineva din hotel?
A folosit vreunul dintre servicii?
Poate a dat vreun telefon?
Lăsaţi-mă să verific contul ei.
Mă tem că nu sunt înregistrări ale apelurilor,
şi niciun indiciu să fi folosit serviciile pentru invitaţi,
cu excepţia room service-ului.
Mulţumesc.
Ăsta este un preţ foarte mare pentru room service,
dacă nu te deranjează că spun.
Ăsta este un mic dejun foarte scump
pentru o femeie care nu cântărea mai mult de 50 de kilograme.
Dna Ananyev stătea aici cu cineva?
Mă tem că nu ştiu.
A solicitat o cameră cu un pat mare.
Barmanul vostru a venit?
Accent rusesc, multe bijuterii?
Are o notă de plată foarte scumpă pentru cineva care bea singură.
Da.
Da, îmi amintesc. Nu a fost singură.
Bine. Cu cine a fost?
Am presupus că era soţul ei.
Ai reţinut vreun nume?
Nu.
Dar el a venit aici înaintea ei, şi-a comandat o băutură.
Probabil aş putea verifica plăţile cu cărţile de credit.
Cum arăta tipul ăsta?
Blond, de înălţimea ta.
Părea că-şi petrece multă vreme la sala de forţă.
Aşteaptă. Vin.
Da?
Greg Hollander?
Nu răspunde la telefonul mobil.
Poate am ajuns prea târziu.
Poate sunt deja în drum spre Cabo.
Să încercăm să-i dăm în urmărire.
Vezi ceva?
Nu.
O să mă duc să obţin un mandat. Ne întoarcem să aruncăm o privire înăuntru.
- Asta o să dureze întreaga zi. - Ce altceva putem face?
- Eşti pregătit? - Da.
Cei de la infracţiuni majore au confirmat că bătăuşii lucrează pentru Basayev,
sunt veniţi de curând în ţară.
Probabil din cauza asta nu i-am recunoscut.
Mă duc să vorbesc cu el, să văd dacă aflu ceva.
Cum rămâne cu iubiţelul?
Mi-au spus că nu are nicio legătură
cu Basayev.
Poate doar s-a cuplat cu femeia nepotrivită.
Vorbim mai târziu.
Bine.
Priveşte drept în faţă.
Bine, lasă-mă un minut. Poţi termina mai târziu.
În regulă, Greg, ce le-ai spus?
Nimic.
Haide, Greg.
Faţa ta arată ca o tăviţă cu lasagna.
Este în regulă. Nu are de ce să-ţi fie ruşine.
Doar nu te aştepţi să te cred
că nu le-ai spus unde este?
Nu ştiu unde este.
Şi chiar dacă aş şti, nu aş pune-o pe Alina într-o situaţie periculoasă.
Este prietena mea. O iubesc.
Şi altcineva şi-a dat seama de asta.
Ai vreo idee cine le-ar fi putut spune asta?
Ar fi putut fi oricine.
Poate ea a spus vreunei prietene despre mine.
Poate unul dintre clienţii mei ne-a văzut împreună.
Cu ce te ocupi?
Eu...
Asigur companie.
La cerere.
Bărbaţilor.
Aşadar... relaţia ta
cu dna Ananyev...
nu ar fi...?
Adică, nu ai făcut...?
Chiar dacă aş fi fost heterosexual, nu asta căuta Alina.
Ce căuta?
Doar pe cineva cu care să fie împreună.
Cineva cu care să vorbească, cu care să se distreze.
Şi îţi dădea bani pentru timpul tău?
Nu i-am cerut niciodată.
M-a forţat.
Forţat. Ca şi cum ar fi fost alergică la asta.
Dar continua să insiste, aşa că...
Am lăsat-o să-mi plătească pentru aprobarea schutzhund.
Scuze. Ce?
Vreau să dresez câini.
Cum v-aţi cunoscut?
Mergem la aceeaşi sală de forţă.
Noi... nu ştiu... a fost ceva între noi.
Mergeam să bem ceva în cluburi.
Mergeam să dansăm. Ea dansa întotdeauna.
Ai auzit-o vreodată râzând?
Nu.
Mă îndoiesc că a auzit-o cineva râzând în afară de mine, o lungă perioadă.
Te referi la soţul ei?
În special le soţul ei.
Aşadar, ţi-a vorbit despre el?
Doar despre el vorbea.
Despre cât de fericiţi erau când s-au căsătorit,
şi cât de tristă era că s-au îndepărtat.
Hei.
Te caută Britten la telefon.
Ai găsit-o?
Ţi-am spus că poţi să uiţi de ajutorul meu până când Alina va fi în siguranţă.
Ţi-am spus asta!
Calmează-te. Suntem în aceeaşi echipă.
Am nevoie doar de puţin ajutor. Am nevoie de nişte informaţii din trecut.
Unde v-aţi cunoscut?
În New York. De ce?
În ce locuri obişnuiaţi să mergeţi pe Coasta de est?
Înainte să obţii slujba. Un loc special.
Nu ştiu. Nu ştiu. A fost acum foarte mult timp.
Nu aveam bani să mergem nicăieri.
De ce mă întrebi asta?
Să spunem aşa: Dacă aţi fi din nou un cuplu de tineri căsătoriţi,
şi aţi fugi împreună, unde v-aţi duce?
Da, este un loc, dar...
Nici măcar nu ştiu dacă mai există.
Alina.
O să mă duci înapoi?
Basayev te caută la fel de mult ca şi noi.
Asta îţi lasă două opţiuni.
Fie intri în programul de protecţie al martorilor împreună cu soţul tău,
sau pot să încerc să aranjez să intraţi separat.
Ce ar trebui să fac?
Asta depinde.
De ce?
De ceea ce simţi pentru soţul tău.
Marcus mi-a spus unde să te găsesc.
Ştia că o să fii aici.
Şi-a amintit locul ăsta.
A spus...
că va făceaţi concediile aici?
Da. După ce ne-am căsătorit.
Era la doar 9 kilometri de casa noastră.
Nu era mai frumos atunci.
Dar avea priveliştea asta.
Şi... şi cumva, era îndeajuns.
Eram fericiţi aici.
Apoi a acceptat slujba şi am avut bani,
şi am călătorit în locuri mult mai frumoase decât asta.
Locuri la care visam.
Nu a mai fost niciodată la fel.
Nu ştiu ce a făcut,
dar ştiu că asta l-a schimbat.
M-a schimbat şi pe mine.
Nu cred că o persoană mai poate reveni cum a fost.
Poate că nu,
dar poate aveţi o şansă să o luaţi de la început.
Şi asta este o şansă pe care nu o au cei mai mulţi oameni.
Ştiu că o valiză nu este mult pentru o nouă viaţă,
dar sincer,
nu ştiu dacă aveţi nevoie să luaţi ceva
dacă vă iubiţi.
Ţine-le separate deocamdată.
Vrei să iei lucrurile din stânga?
Ai luat-o?
Hei.
Credeam că ai anulat donaţia.
Aşa am făcut. Apoi am "de-anulat-o".
Vrei o cafea?
Sigur.
Când ai avut timp să te uiţi prin toate cutiile alea?
Nu m-am uitat.
M-am gândit doar
că orice vrei tu să donezi, nu mă deranjează.
Serios?
Da.
Aşadar, ce s-a întâmplat?
Ce te-a făcut să te răzgândeşti?
M-am gândit peste noapte la asta.
Şi am realizat
că nu ai nevoie de o casetă veche de 20 de ani
dacă ştii în continuare cântecul.
Bine, eşti ocupată diseară?
Nu.
Greşit. Te scot în oraş.
Serios?
- Unde? - Este o surpriză.
La noul restaurant italian unde am încercat să intrăm?
Nu este un loc nou.
Bine, trebuie să-mi dai un indiciu.
Tocmai ţi-am dat.
Ne vedem mai târziu.
Am trimis flori când ţi-a murit copilul.
Eu nu trimit flori nimănui.
În special unui poliţist.
Nu este ceva de care scapi
precum o haină veche care nu ţi se mai potriveşte.
- Ştiu, Jake. - Nu, nu ştii nimic.
Încerci să mă cumperi cu câteva trabucuri cubaneze?
Să le fumez cu cineva pe care îl consider prieten...
doar de asta îmi pasă.
Ai dreptate.
Ai absolută dreptate.
Din cauza asta sunt aici să-mi cer scuze.
Mi-ai fost prieten.
Încă îmi eşti prieten.
Şi o să-mi lipsească cinele noastre împreună.
Totul.
Şi dacă nu vrei să lucrezi cu Vega, este alegerea ta.
Eu cred că este un puşti de treabă.
Ca să fiu sincer cu tine, el este cel care mi-a spus
cât de rău am greşit faţă de tine.
Dacă eşti interesat,
o să o facem aşa cum trebuie.
O să ieşim în oraş la o cină cu friptură,
şi o să fac o introducere aşa cum trebuie.
Dar dacă nu, atunci asta este.
Să-ţi spun ceva.
Eu şi cu puştiul o să luăm cina singuri, bine?
Eu nu sunt invitat?
Nu, doar eu şi cu el.
Adică, dacă o să fim împreună,
să vedem dacă putem fi împreună, ştii?
- Înţelegi ce spun? - Sigur.
Apropo,
pontul pe care ţi l-am dat despre echipa,
este un pont bun.
Totuşi, ţi-am dat detalii greşite.
O să i le spun puştiului pe cele corecte.
Bine.
Mulţumesc, prietene.
Ai grijă de tine.
Şi tu.
Oregon?
Cine locuieşte în Oregon?
Dumnezeule.
Arată exact la fel.
Da.
De ce m-ai adus aici?
Cred că m-am gândit că am putea
să ne întoarcem la începuturi, ştii?
Când a început totul.
Când eram doar noi.
Nu îmi vine să cred că eram aşa.
Parcă suntem alte persoane.
Eram foarte tineri.
Ei bine, tu erai tânără.
- Eu eram... - Erai drăguţ.
Foarte drăguţ.
Eram perseverent.
A trebuit să te târăsc
de lângă cretinul ăla jucător de polo.
Lars.
Numele lui era Mars.
Ca să ştii.
Ce fel de părinţi îşi numesc copilul Mars?
Ei bine, întâmplător erau nişte oameni foarte cumsecade.
Ştii, nu-ţi acord prea mult credit
că erai perseverent.
Eu sunt cea care ţi-a făcut avansuri.
De fapt, întrebai pe toată lumea
unde îţi era prosopul,
iar eu am venit şi ţi-am dat prosopul meu.
Ştii că nu aşa s-a...
Ba da.
Ei bine, mă bucur că ai făcut-o.
Şi eu.
Îmi amintesc că am început să vorbim,
şi am vorbit mult.
Am stat chiar acolo.
Când ne-am ridicat, închiseseră piscina.
Îţi aminteşti ce s-a întâmplat după aia?
- Ce am făcut în continuare? - Nu.
Da.
Am uitat de asta.
Hei.
Ce părere ai?
Nu.
Nu,
e o nebunie. Nu sunt...
Da, ce, eşti speriată?
Eşti sigur în legătură cu asta?
Nu.
Unu...
Doi...
Asta e ceva nou.
Haide.
Rămâi lângă chestia aia, mă duc să aduc hainele.
Nu, să fugim la maşină.
Cheile sunt în buzunar.
Hei, Michael.
- Ce? - Te iubesc.
Subtitrarea: Bonzi/Kprice/Avocatul31 Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro