Şi... motor !
- Sunt singura care aude zgomotul ? - Se aude tare.
E ventilatorul (fan) de acolo.
E doar un alt fan.
E nevoie de mulţi oameni pentru realizarea unui serial de televiziune.
Nu e vorba doar de 4 doamne care urcă pe scenă, vorbesc şi fac lumea să râdă.
Ale tale erau atât de urâte, că le foloseam să pun ceaiul pe ele.
"Ale tale puţeau atât de tare."
Nu suport cuvintele "pute" şi "puţea"...
Există alt cuvânt pe care îl preferi ?
Suntem o familie minunată,
şi ne bucurăm că lucrăm din plăcere.
Gata, oameni buni.
Ne-ar plăcea să începem spectacolul în 5 minute.
Tonul îl dau cei de sus, scenariştii şi producătorii.
E o ambianţă minunată pentru că suntem o familie.
- Cred că suntem gata. - Suntem gata ?
Între noi există o legătură firească extrem de preţioasă, şi credeţi-mă,
am suficientă experienţă ca să ştiu cât de preţioasă e.
Avem... se pare că avem un reality-show de tip Kardashian...
Nu.
Dar facem un episod special, "Din culise", pentru a putea fi văzut pe TV Land.
Episodul arată eforturile care se fac săptămânal pentru realizarea serialului,
şi ştiu c-au ales un moment cum nu se poate mai bun pentru realizarea lui.
Script: addic7ed.com Traducerea şi adaptarea: BMC@titrari.ro
Sezonul 3, episodul 21 DIN CULISE
Gata ? Începem.
4.780 de calorii. Cât va trebui să alergăm ?
550 de mile. 885 de kilometri.
Nu alerg nicăieri până nu scap de...
Nu alerg nicăieri până nu scap de balonarea asta de la chili.
4 ZILE PÂNĂ LA FILMARE
Şi când ne adunăm în zilele de luni, ne aşezăm cu toţii la masă
şi sunt prezenţi scenariştii, producătorii, cei din televiziune.
Şi începem lecturarea scenariului.
"M-ai cuplat cu un preot ?"
"Nu, renunţă la preoţie, începând de vineri."
"Doar ca să se vadă cu mine ?"
"Nu, e o coincidenţă fericită. Nu mai crede în vocaţia sa."
"Pierderea Domnului e câştigul tău. E un tip simpatic."
E cu totul altceva când se lecturează în zilele de luni, cu voce tare.
Ne vom distra pe cinste.
Ce seară !
3 ZILE PÂNĂ LA FILMARE
În zilele de marţi începem repetiţiile în sine,
şi repetăm pe platou,
şi le arătăm producătorilor şi scenariştilor
cum interpretăm şi cum a gândit regizorul punerea în scenă.
Motor !
Şi pas, pas, poză. Privire plictisită către public.
Şi expunem piciorul.
Serialul se clădeşte pe multe repetiţii,
pe care le facem fără camere,
fără sunet, fără alt suport tehnic,
la fel ca într-o piesă de teatru,
câteva zile la rând, până iese treaba bună.
Tocmai i-am trimis prin e-mail un nud.
Ţi-am făcut poza când dormeai.
Eu nu dorm goală.
Mi-am permis anumite lucruri.
În primele zile, dispui de un scenariu, pentru că replicile se tot modifică.
Dar e mult mai uşor când dai viaţă scenariului şi interpretezi.
Dacă îţi place Lou...
Nu, nu e bine, Betty.
Dumnezeule !
Scenariştii se străduie să aducă îmbunătăţiri,
să facă povestea mai amuzantă,
sau tot ce e necesar pentru a obţine cel mai bun rezultat.
Primim permanent un feedback al muncii noastre,
din momentul lecturării până la filmare.
Am primit varianta modificată pentru scena de-abia filmată.
Scenariştii noştri sunt cei mai buni.
Lumea n-are habar cât muncesc şi cât îşi scormonesc minţile,
ca să scoată episoade amuzante săptămână de săptămână.
Se va întoarce în orice clipă, aşa că trebuie să închid.
Gata ! Facem consiliere.
Joy, trebuie să te apuci iar de băut.
La fel ca viaţa, eşti foarte greu de suportat fără alcool.
Am fost să-mi cumpăr bikini.
- Dumnezeule. - Ţi-ai pierdut minţile ?
Eşti nebună ?
Deci e orb şi surd ?
În cele din urmă, îşi va dori să fie şi surd.
Bateţi palma.
Dumnezeule, o pierdem ! Medic !
Nu-mi eşti de ajutor.
Toate apreciem simţul umorului pe care îl are fiecare.
Şi toate facem comentarii pe platou.
Şi ne place să ne parodiem între noi.
E important, mai ales într-o comedie, să păstrezi o atmosferă destinsă,
plină de veselie.
E o binecuvântare să vii zilnic la filmări,
căci chiar dacă ai o zi foarte proastă, cineva te va face să râzi.
E ca în filmul "My Fair Lady".
Transformă-mă în Eliza Doolittle.
Îs o fată bună, zău aşa...
Ne distrăm atât de mult realizând acest serial,
încât îmi vine foarte greu să rămân aici şi să lucrez la birou,
şi să nu cobor ca să particip şi eu la repetiţii.
De fapt, au ţipat actorii la mine să plec de acolo, ca să-şi facă ei treaba.
Se distrează foarte tare şi e o plăcere să fii în preajma lor.
Suntem cu un etaj deasupra lor.
Suntem norocoşi că-i putem privi de sus,
şi la propriu şi la figurat.
Dulciuri, pizza, şi vin.
Parcă ar fi coperta revistei "Eşecul".
Poate vorbeşte Roy cu Andy şi-i sugerează c-ar trebui să poarte pantaloni,
ca să nu fim nevoiţi să-i vedem...
Pădurea stufoasă ?
Care-i şpilu', yo !
Care-i treaba, fraţilor ? Joy Scroggs a venit la locul faptei !
- Poate ar trebui să mă mut acolo. - În vestul mijlociu ?
Doamne Dumnezeule, mai bine mor !
Tu cine eşti ?
"Doamne Dumnezeule, mai bine mor."
Eşti Lady Winchester.
Poate că pur şi simplu vor da uitării.
Da, dar nu ne putem baza pe asta.
Am avut mariaje din care nu mi-am revenit decât după alte două căsnicii.
Am avut căsnicii din care nu mi-am revenit decât...
Am avut căsnicii din care nu mi-am revenit
decât după ce două căsnicii s-au dus pe apa Sâmbetei.
Am avut căsnicii din care nu mi-am revenit decât după două căsnicii.
- Rămâne aşa ? - Nu.
Bine.
Nu-mi va ieşi mai bine de atât.
Sunt foarte mulţi oameni care îşi unesc forţele săptămână de săptămână.
O ZI PÂNĂ LA FILMARE
Avem o echipă foarte veselă.
Ţinem foarte mult unul la altul.
De la furnizorii de mâncare, şi recuziteri, până la cameramani.
Dacă treci pe lângă un cameraman,
te bate cu mâna pe umăr şi... pe umăr, nu altundeva.
Şi e o încântare.
Reprezintă cel mai bun barometru al calităţii muncii noastre.
Când echipa râde, ştim c-a ieşit ceva bun.
Fiecare departament e foarte mândru de munca lui.
Toţi au un aport la fel de mare precum actorii şi scenariştii,
aşa că e logic ca fiecare să dorească să-şi facă treaba cât mai bine.
- Fii serioasă... Nu poţi băga mâna... - Ba se poate. Uite-aşa.
Primul lucru pe care îl faci când primeşti un nou scenariu
e să verifici lista invitaţilor şi să vezi ce vedetă e invitată.
- Ding-dong. - Cine o fi ?
- Elka ! - Anka !
Va fi o săptămână lungă, în care vei fi primită cu braţele deschise.
Arăţi groaznic !
TV Land se adresează iubitorilor de televiziune,
aşa că aceştia, mai presus de orice,
vor saluta apariţia unor vedete de televiziune ai ultimilor 30-40 de ani.
- Bună, Victoria. - Lucci.
Voi două... De câte lesbiene e nevoie ca să-mi facă un sendviş ?
Cred că ne bucurăm de o bună reputaţie printre vedetele de televiziune,
pentru că nu avem absolut nicio dificultate în a le găsi.
Ce mic e !
Nu e recomandat să-i spui asta unui bărbat care tocmai şi-a dat jos pantalonii.
O iubesc enorm pe Georgia Engel, din "The Mary Tyler Moore Show".
A jucat în serialul nostru şi a fost minunată.
Am o idee. Le-am putea citi piesa noastră.
Scuze...
Fir-ar ! Georgia, aş vrea să bagi la cap !
Am avut foarte mulţi prieteni vechi, nişte oameni minunaţi.
John Mahoney, cu care am fost măritată în "Frasier",
când eram soacra lui Jane.
Adoră să le spună oamenilor asta.
Şi Jon Lovitz, care e unul din cei mai amuzanţi oameni cu care am lucrat vreodată.
De-aş putea să dansez spre inima ei
şi să se-ndrăgostească de mine.
Dar vai ! nu pot nici dansa, nici s-o fac să mă iubească.
Unul din lucrurile amuzante e relaxarea de a şti
că nu face nimic dacă greşeşti, pentru că o iei de la capăt.
Îmi dai voie ?
Dar dincolo de greşeli,
apar momentele hilare de geniu,
care se nasc numai din greşeli şi improvizaţie.
Vrei să spui că nu mă vei aplauda ?
Sigur că nu.
Pot oferi un salut grozav.
Să imit un pistol cu două ţevi...
Din păcate, singura excrescenţă a lui Moses e pe faţă.
- Lasă paharul jos. - Aşa ?
Unde-ţi sunt sânii ? Anunţaţi paza !
Vor fi găsiţi. Toată lumea să caute pe sub mese.
ZIUA FILMĂRII
- Mulţumesc, dragule. - Cu plăcere.
Aşadar, a venit ziua filmării,
şi mă-ndrept spre serviciu cu maşinuţa mea.
Peste o oră va trebui să urc pe scenă.
Ador studioul, confortul, oamenii drăguţi de acolo.
Da, am nimerit bine.
Mersi.
Iată-ne în studioul CBS Radford.
Scuze.
Ar trebui să învăţ să încetinesc.
Şi iată-ne ajunşi în faţa cabinei lui Melanie.
A doua mea casă.
Ai crezut că toate suntem frumuseţi naturale, nu-i aşa ?
Nu, cred c-am abordat destul subiectul.
Ştiu.
Când ajungem în ziua filmării,
e foarte amuzant pentru că publicul e finisarea finală.
Salutare !
Aş zice că e ca în sport.
Te antrenezi toată săptămâna, apoi te echipezi,
mulţimea e prezentă, şi e seara spectacolului.
- Da ? - Wendie, urmează să intri.
- Deja ? - Da.
Foarte frumos.
Când e cu public, ai emoţii.
În seara asta, e prezentă familia.
Michael Burger însufleţeşte atmosfera.
- E cineva din Dakota de Nord ? - Aici !
Chiar ? E cel mai nătărău stat în care am fost vreodată. Nu te mint.
Bate palma !
Poate mi s-a părut mie.
M-am dus în Dakota de Nord, am oprit la o benzinărie,
am întrebat "Cum ajungi în Dakota de Sud ?"
Tipul s-a uitat la mine şi mi-a zis: "Mă duce frate-miu."
Publicul face diferenţa.
Spectatorii vin pregătiţi să râdă, gata să se simtă bine.
Am emoţii în seara filmării.
Cred... cred că adrenalina intră în acţiune.
E ca la teatru, şi asta ne place şi pentru asta trăim.
Sunt nevoită să-mi pierd cunoştinţa de trei ori până la începerea filmării.
Mai ales acum că-i voi fi soţie.
- Dumnezeule. - Cred că relaţia va dura două luni.
- Mai are trei luni de trăit. - Ştiu.
Gata...
Să vină actorii din "Hot in Cleveland" ? Sunteţi gata ?
- Să-nceapă spectacolul ! - Să ne grăbim.
Când e cu public, te sprijini un pic pe el,
pentru că totul are o amploare mai mare,
şi îţi susţine jocul actoricesc.
Mulţumesc tuturor pentru prezenţă.
Sunteţi o piesă importantă a spectacolului nostru,
pentru că voi râdeţi când e amuzant,
iar râsul vostru se înregistrează şi se aude la televizor.
Mulţumim c-aţi venit.
Ne-am distrat pe cinste.
Obişnuim să facem o grămadă. Un fel de "toţi pentru unul şi unul pentru toţi".
Mai avem şi nişte glume pe care nu vi le pot spune.
Toate astea ne unesc, înainte de a ieşi să dăm spectacolul.
Când lumea vine pentru a face parte din public,
sunt surprinşi că nu durează o jumătate de oră.
De ce durează 3-4 ore ?
De la început...
Faci un lucru bun, Joy.
Să te aibă drept soţie îi va face moartea mult mai uşoară.
Sunt un mister, înfăşurat într-o enigmă,
învăluită în riduri.
Joan Rivers e cu noi !
Cea mai nasoală senzaţie e când nimeni nu-şi spune replica,
iar tu te întrebi dacă ai replică de spus.
- E din vina mea ? - Urmează replica mea ?
Nu e nimic de genul ăsta.
E plăcerea de a juca.
Mulţi spun că momentul lor preferat de la filmări e atunci când gafăm,
pentru că ei au venit la un spectacol, nu ?
Şi, din păcate, am mai dat-o-n bară,
de aceea le suntem şi mai recunoscători.
Suntem patru femei inteligente.
Sunt convinsă că putem...
Sunt convinsă că putem găsi ceva...
Am greşit puţin. Un moment neprevăzut.
Iar încearcă Victoria să calce ?
Nu, ea... de ce azi nu pot vorbi ?
Pentru că eşti englezoaică.
E o carte încântătoare, şi e viguroasă.
E o carte încântătoare, şi ce naiba mai urma ?
A fost o onoare şi o cinste să-i fiu asistent.
Criminalule !
Filmează aici.
Apoi reluăm de la "criminalule".
Ce spui ?
Mă voi preface că voi pleca cu avionul la Hollywood,
iar el va pleca, luându-şi nesuferitul şi enervantul de monstru.
- ... mă-tii ! - Ce ?!
Ştii tu ce.
Ador să ne prostim, şi facem asta puţin în serial.
E amuzant pentru noi, pentru public, să ne vadă cum ne prăpădim de râs.
Motor !
De ce simt miros de banană ?
Am aprins lumânarea-maimuţă.
Dar maimuţa nu miroase a banană.
Vrei să miroase a maimuţă arsă ?
Dar maimuţa nu miroase a banană.
Spune-mi, vrei să miroase a maimuţă arsă ?
Gata.
Cred, cred că ne-am potolit.
Ce să zic ? Dacă mă întreabă dacă am o iubită ?
Spune-i că ai.
Pe cine să iau drept iubita mea ?
Tăiaţi.
E frumos că după atâta vreme îi cunoşti pe toţi cei cu care lucrezi,
iar acum, în sezonul 3, suntem ca o familie.
Fiecare se bazează pe celălalt, pentru ca, săptămânal, să iasă cel mai bun episod.
Am început spunând că nu vrem să lucrăm cu nimeni.
N-a fost amuzant,
dar oamenii au venit şi s-au distrat.
Şi suntem şi noi parte integrantă.
Am ajuns la al treilea sezon.
Şi chiar ne ducem dorul când suntem în pauză de o săptămână.
Şi nimic nu e forţat.
Ne place când e câte o scenă doar cu noi patru.
Şi atunci e un moment deosebit.
Nu ştiu cum de poţi rezista până la a 12-a întâlnire.
Eu n-aş putea niciodată.
De parcă ai prins tu vreodată o a 12-a întâlnire.
Ce faci cu uscăciunea asta bătrână ?
E buchetul meu de nuntă.
Eu vorbeam cu buchetul.
Dar e rochia mea magică.
Îmi pare rău, dragă.
Pe bursuc îl doare-n...
Cineva la care ţinem foarte mult face marţi 90 de ani.
Spun oricui mă ascultă
că lucrez pe cel mai vesel platou pe care am lucrat vreodată
în cei 63 de activitate.
Dar abuzaţi de această ocazie.
Suntem o familie, suntem uniţi,
şi ne susţinem unul pe altul şi avem grijă unul de celălalt.
Nu-mi imaginez muncind altfel.
Toţi cu care am vorbit să joace în serialul nostru,
au spus că avem nişte relaţii deosebite.
Vom începe cu replica lui Betty, da ?
- Da. - Bine. Javră !
Să faci lucrul care-ţi place şi să mai fii şi plătit pentru asta,
să stai zilnic cu oamenii care-ţi sunt dragi
e o binecuvântare, şi cred că cu cât îmbătrâneşti,
cu atât eşti mai recunoscător pentru asta.
Traducerea şi adaptarea: BMC@titrari.ro Comentarii pe tvblog.ro