Ajunge la 100 km/h în vreo cinci secunde.
Îţi răspunde la telefon, încarcă muzica...
Are motor cu 8 cilindri în V şi 470 cai-putere.
- Dacă o întrebi, răspunde. - Să nu mai zic: e aspirator de gagici.
Ultima mea grijă... M-am retras de pe piaţă.
- Ţi-o permiţi? - Sigur.
- Bine. - Grozav, băieţi.
Ne întoarcem la reprezentanţă?
Nu vă faceţi griji, suntem profesionişti.
Floare la ureche! Traci o primeşte sigur.
Depinde cine mai candidează.
- Ba nu. - Ba da.
A făcut cursuri trei luni. Fiecare examen l-a luat cu brio.
Nu contează asta, ci personalitatea.
Ai vrea să fii zilnic cu ea în maşină?
- Ăsta e factorul decisiv. - Cum spuneam, o are sigur.
Bine. Are tot ce-i trebuie.
- Personalitate! - Taci.
- Opreşte maşina, te rog! - De ce? Ce s-a întâmplat?
- Ce vrei? - Ce vreau? Nu-i încă nici ora 10.
Şi ce dacă? E vară, e cald.
ROOKIE BLUE Sezonul 3 Episodul 3
Traducerea& adaptarea: Andrada2003/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to www.addic7ed.com
Te-am sunat, ţi-am trimis două mesaje, dar nimic.
Mă pui la încercare?
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
O iau ca pe o provocare. Îmi amintesc totul.
Impresionant ce bine faci pe nebuna.
Cele petrecute alaltăieri seară între noi doi?
Da...
N-ar trebui să beau tequila, fac prostii.
Azi e al optulea turneu anual de baschet pe stradă.
Sunt patru echipe, cinci meciuri, spiritele se vor încinge.
În ultimii ani au tot fost încăierări, chiar o înjunghiere.
Anul ăsta, oaspeţii sunt din cartierul de est
şi, dacă bat gazdele, vom avea de lucru.
Voi superviza eu operaţiunea.
E cartierul meu natal, deci nu mă faceţi de râs.
La sfârşitul zilei, voi decide
cine va fi detaşat şase luni cu detectivii.
- Peck? - Cererile se depun direct la dv?
Cu cât mai repede, cu atât mai bine.
Vă ştiţi sarcinile, deci daţi-i drumul.
Păstraţi-vă cumpătul.
Gail!
Vorbeşti serios că vrei să candidezi?
- Nu ai calificarea necesară. - Tu o ai?
Da, m-am spetit la cursuri luni de zile.
Atunci sunt sigură că tu vei câştiga.
Face mişto de tine.
Are relaţii, Jerry, e o Peck.
Ar putea obţine detaşarea.
Ai făcut tot ce trebuia, aşa că fie ce-o fi.
Cum adică?
O iei razna. Calmează-te, e o zi frumoasă.
Ai remuşcări acum? Te prefaci că nu-ţi aminteşti?
Mai mult sau mai puţin.
Nu te cred. Mai degrabă eşti speriată.
Ai uitat ce bine ne era împreună şi acum eşti speriată.
Aşa-i, mă sperii.
- Să mergem, frumuşelule. - Da, domnule.
Ce faci, Williams?
De patru schimburi stau tot la birou. Mă legi de el?
- Nu, nici vorbă. - Am făcut schimb cu Nash.
Sunt gravidă, Frank, nu sunt de sticlă.
Ştiu că sunt multe bande în cartier, dar totuşi e vorba de copiii lor.
- Şi? - Ca să înceapă ceva, trebuie s-o ia rău.
Asta-mi place la tine.
Credinţa mea naivă în oameni?
Optimismul tău în fata experienţei, a cercetărilor, a realităţii.
- Puţini oameni reuşesc asta. - Cineva trebuie s-o facă.
Cartierul e plin de bande.
Toţi sunt suporteri, toţi îşi iubesc echipele, toţi urăsc să piardă.
Ca şi noi, când jucam cu secţia 27.
Rămânem la vedere şi îi anunţăm că suntem aici, cu ochii pe ei.
Da.
E un eveniment în familie. Sunt şi copii. Toţi se vor distra de minune.
Bine, Carl, mă bucur că eşti aici.
- De veniţi în uniforme, se iau de voi. - Nicio problemă.
Să vă prezint pe cineva.
Tipul ăla masiv e Doobie. Nimeni nu se pune cu el.
- A fost soldat. - Da? Unde?
La puşcaşii marini, pe bune.
Zău? Bine, nu mă pun cu Doobie.
- Mulţumesc. - Ai grijă.
Sergent Best!
- Ce bine arăţi! - Roland Jones.
Sunt sergent major.
- Zău? - Da.
Ce păcălici eşti...
- Ce mai faci? Când ai ieşit? - Duminică dimineaţa.
Binecuvântat fie sistemul, am primit opt ani şi m-au lăsat după doi.
- Şi ai revenit la vechile obiceiuri? - Nu, nu mai fac trafic de droguri.
Asta-i pentru tineret, să şi-o ţină.
- Ai terminat? - Da.
Hai să jucăm o partidă în doi.
- Te bat măr, Jones. - Nu cred.
Ascultă.
Să-mi spui dacă auzi ceva zvonuri pe stradă.
De ce să fac asta?
Fiindcă eşti deştept şi ai fost eliberat condiţionat. Rămâi aşa.
- Binecuvântat fie sistemul! - Aşa să fie.
Îi vezi pe diavolii ăia?
Vor bate totul. Poţi paria.
Nu ştiu, munca de detectiv e doar cu hârţoage.
Eu vreau să discut direct cu oamenii. Acolo ai parte de acţiune.
- Dov? - Poftim?
Tot la maşina aia te gândeşti?
Am rezolvat tot ce mi-am propus cu trei ani mai devreme.
În prima zi la Academie, m-am gândit ce viaţă vreau să am în cinci ani.
O meserie grozavă, amici grozavi, o iubită superbă.
- E bine? - Un singur lucru îmi mai lipseşte.
Vreau nişte lemn dulce.
Bine.
- Vezi să fie proaspăt, altfel... - N-are niciun gust.
Adu-mi şi mie un suc de ghimbir.
- Bună dimineaţa. - Domnule ofiţer...
Aveţi lemn dulce?
- Lucrezi aici? - Da.
Da?
Vrei să ieşi de după tejghea?
Te-am rugat să ieşi de după tejghea.
Mâinile la vedere!
Ridică-te!
- Ce se întâmplă? - Ieşi afară!
1518, am un posibil jaf în derulare între Glen Road şi Howard.
Ieşi afară! Mişcă! Mâinile sus!
Pune-ţi mâinile pe cap şi ridică-te încet.
Ridică-te încet!
La pământ!
1518, se trage! Avem nevoie de ajutoare.
Eşti rănit, Dov?
Ajută-mă!
Chris!
- Mai respiră? - Nu-mi dau seama.
- Ce avem? - E după tejghea.
Rană prin împuşcare în stânga, sus.
Ne ocupăm noi. Mişcă!
Încă are semne vitale.
Trebuie să vă scoatem afară, domnule.
Pe aici, vă rog. Aşteptaţi aici o clipă.
Să rămâneţi aici, da? Veţi fi interogat de îndată.
- Sunteţi teferi, băieţi? - Da.
- Ce s-a întâmplat? - Am dat peste un jaf.
Puştiul era înarmat.
- L-ai împuşcat? - Da.
- Tu unde erai, Diaz? - Afară.
- El cine e? - Vânzătorul.
- Mai e cineva înăuntru? - Nu.
Bine, trebuie să vă despărţim.
Du-l pe Epstein într-o maşină. Vezi să fie "curăţat".
Să mergem, Dov.
Diaz, te duci în maşina noastră şi nu discuţi cu nimeni, da?
- Da. - Da?
- Da. - Fugi!
- Cum vă numiţi? - Trevor Santos.
Vă rog să rămâneţi aici, bine?
E procedura standard, ştii.
Vă despărţim să nu vă vorbiţi între voi.
Da, ştiu.
- În faţă sau în spate? - Poftim?
Unde să stau? În faţă sau în spate?
În faţă.
- McNally, unde-i Chris? - În maşină.
Collins...
Ia banda galbenă şi împrejmuieşte perimetrul.
Imediat se vor aduna oamenii aici. Nu le spunem nimic.
- Am înţeles. - Bine, mişcă-te!
Vă vor întreba pe amândoi tot ce le trece prin cap
şi ancheta va dura câteva săptămâni.
Vei fi trecut la sectorul administrativ
şi, după ce te exonerează, totul va reveni la normal.
Paramedicii se grăbesc. Asta-i bine.
Înseamnă că trăieşte, nu?
Da.
Vino aici.
Ea este Alex Moreland de la SIU.
Ofiţer Epstein, te rog să-mi predai arma.
- Nu aici. - În maşină.
Linişteşte-te, nu face caz.
Acolo.
- Bună. - Un singur martor ocular?
Nu chiar. Proprietarul era chiar în prag. Zice că n-a văzut nimic.
Când termină cu SIU, îl preiau eu, să avem o discuţie.
- Cameră de supraveghere? - Ioc.
Bineînţeles... Aveţi arma victimei?
- Încă n-am găsit-o. - Zău?
Trebuie să fie pe aici.
Să nu ne facem griji, sunt convins că o vom găsi.
Dlor, sunt Joe Fernandez, SIU.
Sunt Jerry Barber, el e Sam Swarek.
- Era unul din oamenii tăi? - Da.
Conform mandatului, preluăm noi. De-acum e ancheta noastră, da?
Vă puteţi întoarce mai târziu. Deocamdată, vă rog să ieşiţi.
Sunt afară, vezi să n-o dai în bară!
Ne predai uniforma şi cizmele.
Ai acolo un rând de îmbrăcăminte. Uite ce trebuie să faci:
te schimbi, pui uniforma pe masă, apoi mă aştepţi înăuntru.
Bine.
Dacă vrei, poţi chema un avocat.
Nu, e-n regulă, lucrurile sunt clare.
Ne vedem peste câteva minute.
Am dat deja o declaraţie celorlalţi tipi.
Ăia sunt de la SIU. Noi suntem poliţia adevărată.
Mulţumim pentru răbdare, dle Santos. Urmaţi-mă, durează doar câteva clipe.
Ştim ceva de la spital?
Puştiul e în operaţie. Încă nu se ştie nimic.
- Unde-i martorul? - Aici, acum discutăm cu el.
Nu vă grăbiţi.
Doar el ştie că un poliţist a tras.
Nu vreau să se afle prea repede.
Vă ţin la curent.
- Deocamdată e bine, e petrecere. - Să sperăm că aşa rămâne.
Nu ştiam că e un jaf. Ofiţerul Diaz a rămas în maşină.
M-am apropiat de magazin, proprietarul uda florile afară,
am intrat, iar tânărul...
- Ştiţi cum îl cheamă? - Tyler Markes.
Dl Markes era în spatele tejghelei.
- Am ştiut imediat că nu-i în regulă. - Stai o clipă.
De unde ai ştiut asta?
A fost... un sentiment.
Era după tejghea. Purta o glugă.
- Bine. - Era doar un sentiment,
aşa că l-am rugat să iasă de după tejghea
şi... n-a făcut-o.
Scuze... O clipă.
L-am rugat să iasă de după tejghea.
N-a ieşit. S-a ghemuit şi nu l-am mai văzut.
Am chemat ajutoare.
A intrat şi proprietarul. Atunci l-am văzut.
S-a ridicat şi m-a ameninţat cu arma.
Ce armă era?
- Nu ştiu. - Ce calibru?
- Nu ştiu... - Dar culoarea?
Era neagră? Argintie?
Nu era argintie. Era neagră.
Şi ţi-ai scos arma?
Da. Nu. O scosesem deja.
Arma era deja scoasă.
Ce s-a întâmplat apoi?
S-a ridicat. M-a ameninţat cu arma şi l-am împuşcat.
- De câte ori? - De două ori.
De ce ai rămas în maşină? De ce n-ai intrat cu partenerul tău?
Fără niciun motiv. Dov voia lemn dulce. Eu îl aşteptam afară.
Consideri că ofiţerul Dov e un tip nervos?
- Are tendinţa să-şi piardă controlul? - Nu, deloc.
L-ai auzit vreodată făcând afirmaţii rasiste?
Poftim?
- Sunt întrebările standard, ofiţer Diaz. - Nu, niciodată.
O cunoşteai pe victimă, ofiţer Epstein?
Poftim?
- Ai cunoscut-o pe victimă înainte? - Nu.
- I-ai dat vreo amendă, a fost martor? - Nu.
Ai mai fost chemat în cartier?
Sigur.
Azi îl căutai pe Tyler Markes?
Poftim?
Voiai să-l împuşti?
M-am răzgândit. Vreau un avocat, vă rog.
Bine.
S-a întâmplat foarte repede. Poliţistul a scos arma.
Mi-am pus mâinile aşa, iar celalt poliţist m-a tras în spate.
L-aţi văzut pe puşti?
- Nu chiar. - Cum adică?
L-aţi văzut sau nu?
- Doar o clipă. - Avea armă?
Nu ştiu. N-am văzut.
Face parte dintr-o bandă?
Nu, nu mă bag în aşa ceva. Nu-i treaba mea.
- Aţi scos ceva de la el? - Încă nimic.
- Are cazier? - Da, două condamnări la activ.
Droguri. Eliberat condiţionat.
SIU a întors magazinul pe dos, la fel şi eu.
N-am găsit nicio armă, deci, dacă ăsta nu vorbeşte,
singurul care afirmă că puştiul era înarmat e Epstein.
Îţi dădeai seama imediat dacă puştiul era dintr-o bandă.
Nu. Cât mai trebuie să rămân aici?
Depinde de tine, dle Santos. Noi putem continua.
Poţi spune că n-ai văzut nimic,
dar atunci voi deveni cea mai bună prietenă a ta.
Ce tot spui?
Voi veni zilnic la magazin,
să te salut, să stăm la palavre...
Mă voi asigura că ştie tot cartierul ce amic bun eşti cu poliţiştii.
- Asta-i hărţuire! - Stai jos!
Ştiu că te temi, dle Santos. Spune-ne adevărul.
L-ai văzut pe Tyler înarmat. Ai văzut că voia să-l împuşte pe Epstein.
Nu.
Puştiul nu era înarmat. Vreţi să ştiţi ce am văzut?
Am văzut un poliţist ucigând un copil cu sânge rece.
Cine are acum probleme în cartier?
A crescut sub ochii mei. Îl ştiam de o viaţă.
Condoleanţe, Jones.
Sigur n-ai ce să-mi spui, Frank?
Chestia asta cu informaţiile ar trebui să fie reciprocă. Primeşti şi dai.
- Adică? - Poate un poliţist l-a împuşcat pe băiat.
- Puştiul era într-o bandă? - Nu asta-i ideea.
Dacă a fost vorba de un poliţist şi se află, vor fi probleme mari.
Crede-mă, probleme mari.
- Nu ne simţim prea iubiţi aici. - Pot face o sugestie?
Ar trebui să oprim totul imediat. Sunt mulţi oameni aici.
Toţi au arme automate.
Fac parte din bande, dar nu înseamnă că sunt barbari sau proşti.
Rămâneţi pe canalul 3.
- Cum a fost? - Bine. La tine?
Nu ştiu. Întrebările alea...
- Erau tâmpite rău. - Îşi fac doar meseria.
Ai aflat ceva de la spital?
N-a supravieţuit. A murit în operaţie.
Îmi pare rău, Dov.
Dov!
E şi mai rău. Nu găsesc arma.
O căutăm în continuare...
dar trebuie să discutăm ce se întâmplă dacă nu găsim arma acolo.
Deci...
În cel mai rău caz, vor spune
că nu ţi-a fost pusă viaţa în pericol şi ai făcut abuz de forţă.
Nu sună deloc bine.
Nu-ţi face griji. Încă nu s-a ajuns acolo, dar fii pregătit pentru ce-i mai rău.
- Epstein, puştiul avea armă? - Da.
Eşti sigur?
Ce se întâmplă dacă nu avea?
- Te caută Jerry. - Ştiu, m-a sunat de 15 ori.
- Uite... - Nu ştiu. Eu...
Nu-mi mai amintesc ce-am văzut. Încerc, dar...
- Ai văzut o armă. - Şi dacă nu avea armă?
Cum să trăiesc cu asta? Ce mă fac?
Cred că ştii ce ai văzut. Noi te credem,
dar dacă se dovedeşte că nu a fost chiar aşa,
o să mai vedem.
- Unde e? - În sala de sport.
Îşi pune la îndoială amintirile. Totul se poate întoarce.
- Vreau să discut cu martorul. - Nu ai voie.
Era acolo. Eu l-am scos din magazin.
Sigur a văzut totul. De ce minte?
Ce-i?
Ce se întâmplă cu Dov?
Dacă-l găsesc, o să încerc să determin câteva fapte.
- Îi crezi povestea? - Nu contează ce cred eu.
A văzut o armă!
Dacă vrei să fii detectiv, gândeşte ca atare.
Nu-ţi forma o concluzie, apoi cauţi dovezi s-o sprijine.
Stabileşti faptele şi le urmezi.
- Vezi unde te duc. - Dar e vorba de Dov...
Nu. Pune totul sub semnul întrebării, nu crede nimic.
El a luat o decizie într-o secundă, poate mai puţin.
Poate era o armă în mâna puştiului, poate era doar un telefon.
Poate nu era nimic.
Vreau să-l cred, dar trebuie să-mi fac meseria.
La fel şi tu.
Ţi-am verificat dosarul.
Ai două condamnări, pentru deţinere de droguri şi intenţia de a le vinde.
Ai făcut puşcărie doi ani. Apoi te-ai îndreptat, dar uite aici.
Rapoarte privind nişte incidente.
Magazinul ţi-a fost jefuit de 17 ori în ultimii doi ani.
- Şi? - Aveai armă în magazin? Sub tejghea?
- Nici vorbă. - Sigur?
- Sigur. - Şi eu aş fi spus la fel,
în locul tău, fiindcă eşti eliberat condiţionat.
Dacă aveai armă, ai ajunge direct la închisoare.
Asta căuta Tyler. Ştia că are armă şi a vrut s-o fure,
poate şi să jefuiască magazinul, dar n-a mai ajuns. Tipul minte.
Fiindcă e eliberat condiţionat. Problema e că n-avem arma.
- Să ne întoarcem s-o căutăm. - Nu-i acolo, Sam.
- N-o vom găsi. - De câte ori să-ţi mai spun?
N-a fost nicio armă.
Nu ştiu, înnebunesc.
Mă tot gândesc că va apărea cineva şi-mi va lua detaşarea.
- Nu va fi aşa. - Sper.
La unul din cursurile urmate, "Principiile interogatoriului",
am învăţat o metodă
de a ajuta martorul să vadă lucrurile mai clar.
- Vrei s-o încerci pe mine? - Da.
Bine, dă-i drumul.
- Stai jos. - Bine.
Fă-te comod.
Închide ochii.
Închide ochii!
Bine.
Gândeşte-te că eşti la locul faptei.
Tocmai ai intrat în magazin. Spune-mi...
... nu ceea ce vezi,
ci ceea ce simţi, ce auzi. A ce miroase?
Miroase a detergent.
Şi a peşte vechi în frigider.
Bine. Ce auzi?
Trafic. O motocicletă.
Aud şi ceva la radio.
Nu-mi dau seama exact ce, apoi îl aud ţipând pe proprietar.
Îi spun să tacă. Vorbesc cu dispeceratul prin staţie.
- Asta-i tot. - Bine. Ce simţi?
Mâna... e pe armă, pe patul pistolului.
O scot din toc.
O clipă, sunt paralizat. Apoi sar în spate şi lovesc un raft.
Ceva cade de pe raft pe podea.
Degetul atinge trăgaciul. Apăs.
Arma se declanşează tare, ca un pumn. Bum!
Al doilea e mai uşor, ca un "poc".
De ce sună diferit?
Nu ştiu. Îmi ţiuie urechile şi...
- De câte ori ai tras? - De două ori, ţi-am spus. Bum, poc!
E posibil să fi tras şi el?
Cred că Dov e speriat de moarte.
Nu mă aşteptam ca serviciul să fie aşa.
- Credeam că e mai... - Paşnic?
Vreţi să vă ridicaţi cămăşile?
- Nu suntem în Kandahar. - Faceţi-mi pe plac, ridicaţi-le.
1521, suntem lângă St. James şi Bleecher.
Cineva a aruncat în noi cu un cărucior de cumpărături.
- Oamenii pleacă. Sunt speriaţi. - Vreau să pleci, să te întorci la secţie.
- Termină. - Te oblig. Poţi să mă reclami.
Aşteaptă o clipă.
Ce vrei, Roland?
Lumea pleacă, oamenii mei sunt atacaţi. Ce se întâmplă?
- N-avem ce discuta. - Ascultă!
Ce-ai păţit, Frank?
Nu te interesează dacă ne împuşcăm între noi.
Aşa e?
- Ce tot spui? - Ce spun?
Ştiai că nu s-au împuşcat bandele între ele.
Ai ştiut de la început.
Un poliţist a făcut asta. L-a împuşcat pe Tyler!
- Unul de-ai tăi. - De unde ştii?
Nu contează. Ia mâna de pe mine! Dacă vrei, arestează-mă!
Bine, am terminat.
Să mergem, am terminat.
Ce-a fost asta?
Situaţia s-a înrăutăţit.
- Dov stătea aici? - Nu, dă-te un pas în spate.
Eu sunt Tyler. Sunt ghemuit în spatele tejghelei.
Mă ridic. Poc!
Am înţeles, aveţi încredere în prietenul vostru.
Dov a revăzut aceste 2-3 secunde de mii de ori
şi devin din ce în ce mai neclare.
- Am găsit ceva. - Zău?
- Da. Aici. - Să vedem.
Chiar ai găsit.
L-ai scos?
Bun, avem glonţul. Unde-i arma?
- Aici trebuie să fie. - Nu e, ne-am uitat.
Locul ăsta a fost jefuit de 17 ori. Glonţul poate proveni de atunci.
Tyler a căzut aici.
- Andy, stai unde era Dov. - Bine.
- Acum mă vezi? - Nu.
- Dar acum? - Nu.
Şi acum?
Au fost doi. Mai era cineva sub tejghea.
Era ghemuit, Dov nu l-a văzut.
Tyler a fost împuşcat, iar celălalt a luat arma.
Şi a fugit prin spate.
Era şi al treilea om.
- E posibil. - Este.
- Ne spuneţi cine mi-a ucis fratele? - Încă mai lucrăm la asta.
Cum adică?
- Crystal! - Am auzit că-i poliţist.
Nu vă putem da detalii.
Tyler avea vreun prieten cu care stătea mai mult?
Poate unul cu cazier?
- Vreţi să daţi vina pe fratele meu. - Nu.
- Spuneţi că e vina lui. - Nu.
Vrem să aflăm dacă mai era cineva acolo.
Se referă la Cory. Cory Barnes.
Erau prieteni din clasa a doua. Făceau totul împreună.
Cory a fost arestat de câteva ori.
Aveţi adresa lui?
Nu vorbesc eu pentru el. Poate s-o facă şi singur.
- Vă dau numărul lui de telefon. - Nu te obosi, mamă.
Nu le pasă.
Mulţumesc.
Mulţumim pentru timpul acordat.
- Dacă apare ceva, vă vom anunţa. - Mi-e greu să vă cred.
În cartierul nostru, poliţiştii sunt duşmanii.
Condoleanţe pentru fiul şi fratele dv.
Vă mulţumesc tuturor că aţi venit să încurajaţi cartierul.
Aplauze!
Punem capăt acestui turneu. Vreau să plece toţi din parc.
Fiţi calmi, fermi şi nu daţi înapoi.
Gata, oameni buni, s-a terminat petrecerea.
Plecaţi cu toţii.
Toată lumea pleacă acasă, da?
- De ce? Noi aici locuim. - Aşa e.
- Întoarceţi-vă şi plecaţi. - Sau ce?
- Nu te-a rugat. - Zău? Ce, mă împuşti şi pe mine?
Bine, gata!
Roland, roagă-ţi prietenii să plece.
Uşurel.
- Hai, Roland, s-a terminat. - Nu cred.
S-a terminat. Mergeţi acasă.
Sau vă însoţiţi amicul în celulă.
- Frank! - Da.
- Eşti teafăr? - Sunt la pământ!
- Luaţi-l de aici! - Dispeceratul, sunt 1519.
Hai, mişcaţi-vă! Urcaţi-vă în maşini şi plecaţi!
Ridică-te!
- Eşti bine? - Da.
Mişcă!
Puştiul are doar 17 ani. Deja are trei condamnări.
Are adresa corectă. Blocul ăla e notoriu.
De ani de zile acolo se trage şi se face trafic de droguri.
În spatele nostru. Cred că ăla e. Cel cu glugă gri.
Da.
Ia-te după el!
Gata cu alergarea pe ziua de azi. S-a terminat.
Cum te simţi, partenere? Îl percheziţionezi tu?
Bagă mâna acolo.
- Ştii ceva, Jonesy? - Tot aici eşti?
Într-o săptămână ieşi. Trebuia să fi plecat.
Dacă am făcut vreodată vreo greşeală, a fost aceea că am vorbit cu tine.
Spune-i sergentului Shaw că revin.
Dle sergent major, ar trebui să-mi mulţumeşti.
- Ţi-am salvat pielea. - Zău?
- Da. - Te gândeai doar la tine, Jonesy.
- Poftim? - Încercai să obţii respectul străzii.
Totuşi, te-am ajutat!
Am îndepărtat tensiunea.
Noi doi ne ştim de mult. Mi-ai putea pune o vorbă bună?
Poate o voi face.
Intră, Epstein.
- Îl cunoşti pe băiatul ăsta? - Nu, domnule.
Era cu tine în magazin azi dimineaţă şi a fugit prin spate.
Cu ăsta.
Calibrul 38. Balistica spune că de la el provine glonţul din magazin.
Ai tras bine.
Mulţumesc.
M-aţi chemat, domnule?
Ai obţinut detaşarea, Nash, dacă o vrei.
O vreau!
Bine. Eşti cea mai pregătită persoană din ultima vreme.
- Mulţumesc, domnule. - Cu plăcere.
Nu te aştepta să te iau cu uşurelul.
O să te frec din prima zi.
Bine, hai să sărbătorim. Mă gândeam la ceva cu bule...
Am avut o zi lungă şi vreau să merg acasă la Leo.
- N-am nicio problemă. - Bine.
- Eşti mulţumită de detaşare? - Da. Tu nu?
Ba da, va fi grozav.
Ne vedem la maşină.
Ai meritat. Nu trebuia să candidez.
- De ce-ai făcut-o? - Fiindcă sunt o Peck şi...
- La numele ăsta, există pretenţii. - Peck-tenţii?
Eşti o norocoasă, Traci, ştii exact ce vrei.
Gata?
Cred că aveai dreptate.
- Despre ce? - Despre realitate.
Dov s-a izbit azi de ea.
Dacă te aştepţi la ce-i mai rău, nu eşti dezamăgit.
Glumeşti? Tu ai crezut în el. Dov e exonerat mulţumită vouă.
- Vii la mine? - Ăsta-i optimism.
Nu, e experienţă.
Nu vreau să te controlez, ci doar să te ştiu în siguranţă.
- Ştiu. - Uite, Noelle...
Ştiu, am înţeles.
Azi m-am speriat. Chiar m-am speriat.
M-a trântit un dobitoc şi mă gândeam că aş putea pierde ce nu credeam să am...
De azi înainte, rămân la birou.
- Voi încerca să-mi şi placă. - Nu vei reuşi.
- Îţi va displăcea la culme. - Da.
Bine.
Urcă.
- Să stabilim nişte reguli. - Bine.
Nu te uiţi la mine, nu mă atingi,
nu-mi arunci privirile alea ciudate şi pline de înţeles.
Am voie să-mi amintesc cum arătai goală?
Vrei să-ţi trag un pumn în faţă?
- I-ai fost prieten? - Poftim?
Lui Tyler.
L-ai cunoscut?
Nu, eu doar... treceam pe aici.
Traducerea & adaptarea: Andrada2003/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro Thanks to www.addic7ed.com
Te duci azi la şedinţă?
Am făcut terapie când mi-a murit fratele şi nu m-a ajutat.
- Trebuie să te împaci cu cele petrecute. - Spune-mi ce vreau să ştiu.
Fratele tău avea o armă. A tras în mine.
Am fost nevoit să-l împuşc.
Aplauze pentru Nash,
care începe azi detaşarea de şase luni alături de detectivi.
Traci are primul său caz.
Ce facem, Nash?
- Mutaţi maşina. - Cine a spus să mutaţi maşina?
Stai cât mai departe de anchetă.
E prostia mea, trebuie s-o repar.
Dacă ştie ce-i mai bine pentru ea, renunţă.