Din episoadele anterioare...
- Ce mama naibii e o Kanima? - Ei cred cumva că e Lydia?
- Cum putem şti că nu e ea? - A fost muşcată de un Alpha. Ea e.
Mă gândeam că mă voi elibera când o voi omorî.
- Nu poţi face asta! - N-o pot lăsa să trăiască!
Tre' să găsim o cale de a o proteja.
Nu sunt aici să ne sperie. Sunt aici să o omoare pe Lydia.
Te pot ţine până ajung poliţiştii.
Cred că încep să înţeleg, în sfârşit, de ce tot continui să mă refuzi, Scott.
Nu eşti un Omega, deja eşti un Alpha, al propriei tale haite.
E Jackson.
Ţi-am recuperat înregistrarea. Stai liniştit, că nu m-am uitat la ea.
Promite-mi că nu vei spune nimănui despre ce s-a întâmplat adineauri.
Îţi promit că nu spun nimănui despre ce s-a întâmplat adineauri,
dacă-mi spui şi mie ce mama naibii s-a întâmplat!
- E destul de complicat. - Ce-ar fi să-mi spui mai întâi
ce căuta Derek acolo? Sau unde s-a dus Jackson?
Sau ce-a păţit Erica? Îţi trebuie un minut ca să inventezi o minciună plauzibilă?
Unul din motivele pentru care-ţi cer asta e că eu şi Scott n-avem voie să ne vedem.
Aşa c-ar fi mai bine să ţii secret ceea ce ştii.
Bine. Voi ţine secret ceea ce ştiu despre tine şi iubitul tău.
Iar asta nu mă priveşte şi nici nu mă interesează.
Nu e doar iubitul meu. Înţelegi asta, nu-i aşa?
- Lasă-mă să plec. - Doar pentru o secundă...
- Încearcă să-ţi aminteşti. - Ce să-mi amintesc?
Să-ţi aminteşti cum e.
Toate acele momente din liceu, când îl vedeai pe coridor
şi nu puteai respira până nu ajungeai la el.
Sau atunci când erai la oră şi nu te puteai uita decât la ceas,
fiindcă ştiai că el e undeva afară şi te aşteaptă. Nu mai ştii cum e?
- Nu. - Cum adică nu? Ai avut iubiţi.
N-am avut astfel de iubiţi.
Acum ce facem?
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny & Ionuţ666
www.titrări.ro
TEEN WOLF Sezonul 2, Episodul 6
Comentarii pe www.tvblog.ro
Scuze... Ai văzut unde s-a dus?
- I-am pierdut urma. - Ce? Nu i-ai captat mirosul?
- Nu cred că are unul. - Ai vreo idee unde se duce?
Să omoare pe cineva.
- Sarcasmul e singura mea apărare. - Doar ajută-mă s-o găsesc.
- Nu pe ea, ci pe Jackson. - Da, ştiu...
Dar el ştie asta? L-a mai văzut cineva acasă la tine?
Nu prea cred, dar deja a trecut testul lui Derek.
- Da, dar asta-i dilema. Cum l-a trecut? - Habar n-am.
Cred că ori e albă, ori e neagră.
Derek a spus că un şarpe nu poate fi otrăvit de propriul său venin.
- Când Kanima nu e Kanima? - Când e Jackson.
Frate...
- Vezi aia? - E înăuntru.
- Ce-o face acolo? - Ştiu pe urmele cui e.
De unde ştii? Miroşi ceva?
Armani.
Hai odată! Poate-o fi vreo fereastră prin care să intrăm sau...
... vreo clanţă pe care-o putem smulge cu puteri supranaturale.
Cum de nu m-oi fi gândit la asta?
Sunt numai bărbaţi aici!
Cred că suntem într-un club gay.
Nu-ţi scapă nimic cu simţurile tale ascuţite de vârcolac, nu-i aşa?
- Ţi-e mai bine fără el. - Tot nu mă simt bine.
Ştii cu cine-o să te simţi bine? Cu tipu' ăla.
- Două beri! - Buletinele?
- Ce spuneţi de două cola? - Rom şi cola? Desigur.
Ne mulţumim doar cu cola. Oricum, sunt cu maşina.
Tipu' ăla ţi-a făcut cinste.
- Tacă-ţi fleanca! - N-am spus nimic.
Dar faţa ta a spus destule.
- L-am văzut pe Danny. - Eu l-am văzut pe Jackson.
Te iubesc.
Du-te!
Hai, Prada! Ai doar 3 kg. Cât de mult poate să iasă din tine?
Prada, haide!
Prada?
Ai pierdut ceva?
- Ia-l pe Danny. - Ce-o să faci?
Mie-mi convine.
Danny!
Jackson!
Nu!
Acum ce facem cu el?
Să sun la poliţie sau te afli aici cu un alt scop decât cel al unui violator?
L-am auzit lătrând, iar eu locuiesc în casa de acolo.
E-n regulă sau ar trebui să încep să fug?
- Mulţumesc că mi l-ai adus înapoi. - E totul în regulă?
- "În regulă" însemnând ce? - Adică... eşti în regulă?
Faci referire la ce s-a întâmplat ieri, în oră? Nu sunt nebună.
Oi fi eu fata care merge în somn dezbrăcată şi scrie pe dos pe tablă,
dar nu-s o disperată, dependentă de Vicodin, care-şi taie venele la şcoală.
Aşa sunt celelalte fete?
- De ce-ai făcut asta? - Ce să fac?
- Ai făcut un pas înapoi. - Tu ai făcut un pas înainte.
- Poate că voiam să te sărut. - Poate că eu nu vreau asta.
- Asta înseamnă... c-aş putea? - Dacă vrei să te lovesc la gât.
- Pot să te ţin de mână? - Am cumva nouă ani?
Pot să-ţi dau o... floare?
Promiţi c-o păstrezi?
Dacă te întreb mâine dac-o ai, iar tu spui "nu", o să sufăr foarte mult.
Şi dacă nu, voi minţi.
- Danny! - McCall? Ce cauţi aici?
Voiam să văd dacă eşti bine.
Şi mă întreb dacă ţi s-a mai întâmplat ceva ciudat azi.
În afară de faptul că eşti paralizat de la gât în jos.
Ne pare rău, dar trebuie să-l ducem la spital.
Încă o întrebare, doar una. Eşti bine?
I s-a întâmplat şi fostului meu iubit?
- Da. - Atunci mă simt minunat.
- N-am aflat nimic de la Danny. - Putem să plecăm naibii de-aici,
înainte să mă vadă vreun coleg de-al tatei?
Dumnezeule! Se poate şi mai rău?
A fost o întrebare retorică!
- Scapă de el! - Să scap de el?
Suntem la locul unei crime, iar el e şeriful.
Fă ceva!
- Ce... se întâmplă? - Jackson, taci din gură.
- Ce cauţi aici? - Ce vrei să spui? E un club aici.
Eram şi noi la club. La club!
Nu-i exact genul tău de club.
- Tată... E o conversaţie pe care... - Nu eşti gay.
- Dar aş putea fi! - Nu îmbrăcat aşa.
Ce-i...
Jackson, taci din gură!
Ăsta-i al doilea loc al crimei în care apari, din întâmplare.
În acest moment, am auzit atâtea minciuni, încât nici nu-s sigur că-l cunosc
pe copilul din faţa mea. Ce mama naibii se petrece?
- Ce se întâmplă? - Jackson, îmi pare rău, dar...
- Tată, eu doar... - Adevărul, Stiles!
În regulă, adevărul.
Adevărul e că eram aici cu Danny.
Da, fiindcă tocmai s-a despărţit de iubitul lui,
aşa că voiam să-l scoatem în oraş, ca să-şi mai limpezească mintea.
Asta-i tot.
E frumos din partea voastră, băieţi. Sunteţi prieteni buni.
Şapte paralizaţi. Se zvoneşte c-au luat droguri. Probabil halucinogene,
de vreme ce martorii spun c-au văzut un monstru demonic, pe ringul de dans.
- Cine-ar crede aşa ceva? - Ştii ce nu prea-mi vine să cred?
Faptul că stăteai acolo nemişcat, în timp ce creatura aia se învârtea în jurul tău.
- Vrei să-mi explici asta? - Intuiţie.
- Atunci ştii ce e. - Am o bănuială.
Şi dacă am dreptate, joacă după nişte reguli sigure.
Reguli care nu se încalcă uşor.
Îl lăsăm puţin în pace pe Derek, ca să ne ocupăm de asta?
Nu-i nevoie. În seara asta, l-ai văzut pentru prima oară după ce-a murit Kate?
Din păcate.
Şi cealaltă modalitate prin care putem ajunge la el e Isaac Lahey.
La ce te gândeşti?
Dacă creatura asta îl deranjează pe Derek destul încât să iasă din văgăuna lui,
atunci avem o ocazie favorabilă.
Ce modalitate te-am învăţat că e cea mai bună pentru a elimina o ameninţare?
S-o facă altcineva pentru tine.
- Ce zici de casa ta? - Nu, că e mama acolo.
Trebuie să-l ducem undeva unde-l putem ţine destul timp
cât să ne hotărâm ce facem cu el
sau destul cât să-l convingem că e periculos.
- Eu tot cred c-ar trebui să-l omorâm. - Nu-l omorâm!
Doamne! Bine...
- Mi-a venit o idee! - Implică încălcarea legii?
Nici acum nu crezi că din start implică asta?
- Încercam să fiu optimist. - Nu te mai obosi.
Stiles!
McCall! O să vă omor!
- Ţi-am cumpărat ceva de mân... - Dă-mi drumu' acum!
Eu te-am îmbrăcat cu pantalonii ăia. Câte un picior pe rând!
Când am fost aproape de scula ta n-a fost cel mai bun moment al zilei pentru mine.
Aşa că să nu crezi că fac asta de amuzament.
- Ştii că, de fapt, îţi facem un bine? - Aşa-mi faceţi voi un bine?
Da! Tu... omori oameni. Până la moarte!
Şi până când vom afla cum să te oprim, o să stai aici. Îmi pare rău.
Vrei cu şuncă şi brânză sau cu curcan?
Tu chiar crezi că părinţii mei nu mă vor căuta?
Nu şi dacă n-au nicio bănuială.
Da...
Dle Whittmore, poate-mi scapă ceva, dar... asta nu reprezintă un act criminal.
Mesajul e...
"Aseară am rămas la un prieten. Totul e-n regulă. Te iubesc."
De vreme ce suntem apropiaţi, ca orice familie obişnuită,
sunt câteva lucruri pe care Jackson nu le poate spune,
încă din ziua în care i-am spus că e adoptat.
- De exemplu? - Jackson nu spune niciodată "te iubesc".
- Niciodată? - Nici măcar o dată în ultimii 11 ani.
- Cu cine-ai spus c-ai învăţat aseară? - Doar cu Lydia.
- Ne pregătim pentru teza la istoria lumii. - Istoria era una din preferatele mele.
În special, istoria militară. Ai auzit vreodată expresia "cunoaşte-ţi duşmanul"?
- E din "Arta războiului" de Sun Tzu. - Foarte bine. Ştii ce înseamnă?
Pentru a câştiga o bătălie, trebuie să ştii totul despre duşman.
Din nou, ai răspuns bine. Eu şi tatăl tău se pare că avem chiar această problemă.
Avem un duşman despre care nu ştim aproape nimic.
Printre alţii, a omorât pe unul de-al nostru.
Am auzit.
Ai auzit că Jackson Whittmore n-a venit azi la şcoală?
- N-a venit? - Părinţii lui au sunat. La fel şi poliţia.
Nu ştii nimic despre asta, nu-i aşa?
Atunci lasă-mă pe mine să-ţi spun ce ştiu.
Instinctul primar al unui adolescent e de a-şi proteja prietenii.
Şi cred că nepoata mea şi-ar proteja mereu prietenii, chiar şi minţind.
Vreau să-ţi mai pun o întrebare, dar, de data asta, cu un mic avantaj.
- N-o să te rănesc. - Vreau doar să-ţi simt pulsul.
Gândeşte-te că e un joc. Tot ce trebuie să faci e să spui adevărul.
Ştii ceva despre faptul că Jackson lipseşte?
Nu.
- Are probleme? - Nu... ştiu. Nu ştiu.
- Asta are vreo legătură cu Scott? - Nu, adică, nu... nu ştiu.
- Pulsul tău a luat-o la goană. - Din cauză că mă sperii.
Îmi pare rău, draga mea.
- Cu siguranţă am depăşit limita. - Nu mai spune.
N-a fost corect din partea mea să folosesc tertipuri de genul ăsta.
Îmi cer scuze. Poţi să te întorci la clasă.
Du-te.
Scott!
Mă tem că profesorul vostru se simte... rău astăzi
şi a trebuit să plece mai devreme.
Aşa că, din păcate, eu voi fi suplinitoarea voastră.
Poate să-mi spună cineva unde aţi rămas cu materia?
Dle McCall, ce spuneţi?
- Solzi? Ca ale unui peşte? - Nu, seamănă mai mult cu ale unei reptile.
Şi ghearele tale conţin un lichid care paralizează oameni şi ai o coadă.
- Am coadă? - Da, ai coadă.
- Măcar face ceva? - Din câte ştiu eu, nu.
- O pot folosi ca să te sugrum pe tine? - Dumnezeule, încă nu mă crezi. Bine.
În noaptea semifinalei, ce ai făcut după?
- M-am dus acasă. - Eşti sigur de asta?
Da, idiotule. Ce altceva aş fi putut să fac?
M-ai atacat pe mine şi Derek la şcoală şi ne-ai încolţit în piscină.
De asemenea ai omorât un mecanic... chiar în faţa mea, apropo.
A fost încântător. Şi pe unul din vânătorii familiei Argent.
Iar seara trecută ai încercat să-l omori pe Danny.
De ce aş vrea să-mi omor cel mai bun prieten?
Asta încearcă să-şi dea seama Scott chiar acum.
Poate că ar trebui să-şi dea seama cum o să plătească un avocat,
când o să vă dau în judecată şi o să ajungeţi la închisoare!
În regulă, atunci spune-mi asta.
În noaptea primei luni pline, ce s-a întâmplat?
Nimic, nu s-a întâmplat nimic.
Allison!
Am observat câteva apeluri pe telefonul tău către prietenul tău ciudat, Stilinsky.
Mi-ai spus să fiu cu ochii pe Lydia
şi el are o pasiune pentru ea încă din clasa a treia,
aşa că va trebui să vorbesc cu el.
Ştiu că-ţi este greu... să stai aici, încercând să nu te uiţi la el.
Dar gândeşte-te cât de puternică te face. Mai ales când restul fetelor permit
ca anii de liceu să le fie definiţi de băiatul care speră
să le invite la balul de absolvire.
- Nu pot fi puternică şi să merg şi la bal? - Desigur, dar cu altcineva.
Ţine minte... Atât timp cât rămâi puternică...
nu va fi nevoie să omorâm un băieţel de 16 ani.
Ajung acasă mai târziu. Nu mă aştepta.
- Dumnezeule! - Au aflat.
- Ce? - Au aflat că Jackson lipseşte!
Nu, n-au cum. Le-am tot trimis mesaje părinţilor de aseară.
- N-au nicio idee. - Bunicul meu mi-a spus
că părinţii lui s-au dus la poliţie. Au aflat.
Toate unităţile disponibile să se îndrepte către Beacon Hills aşa cum vi s-a ordonat.
Acţionaţi cu grijă până la venirea şerifului Stilinsky.
Repet... Acţionaţi cu grijă.
- Unde mergem? - Undeva foarte departe de aici.
Jackson?
Eşti sigur că totul e în regulă între tine şi Jackson?
Da, totul e bine.
Poliţiştii mi-au luat cartea de identitate falsă?
Nu l-ai supărat cu nimic?
- Cât de tare? - Pe o scală de la unu la zece...
Unu fiind "cam iritat" şi zece "dorind să te omoare violent".
Jackson e întotdeauna cam la patru, dar suntem în regulă.
- De fapt, chiar îi făceam o favoare. - Ce favoare?
Recuperam un filmuleţ pentru el. L-am pus pe tableta mea.
Care e în portbagajul maşinii mele, care probabil e încă la club.
- Ce era în filmuleţ? - Nu prea am voie să-ţi spun.
Danny, dacă ţi-aş spune că e o problemă de viaţă şi de moarte?
- N-am voie să-ţi spun. - Bine.
Dacă ţi-aş spune că-ţi pot da înapoi cartea de identitate falsă?
Chiar dacă cred că venirea ta aici ca să-ţi verifici prietenul e lăudabilă,
trebuie să fac şi pe mama dură acum... Chiar dacă nu sunt prea bună la asta.
- Chiar acum? - Da, acum.
Am primit telefon de la directorul şcolii. Rămâi corigent la două materii?
Ştiu, şi de asta învăţ cu Stiles acum.
Ştii că dacă nu iei notă de trecere măcar la o teză, va trebui să repeţi anul?
- A spus asta? - Da.
Toţi prietenii tăi vor fi în anul III şi tu vei rămâne în anul II.
Ai înţeles, Scott? N-ai voie să rămâi corigent.
- Ştiu. - Bine, mulţumesc.
Dacă Jackson nu-şi aminteşte că e Kanima,
atunci cu siguranţă nu mai ştie că a furat tableta lui Danny.
De ce să o fure, dacă nici măcar nu ştie ce e pe ea?
- Dacă a luat-o altcineva? - Atunci acel cineva ştie ce e pe ea.
Ceea ce înseamnă că cineva îl protejează.
Cum scrie în bestiar... "Kanima caută un prieten". Nu-i aşa?
Bine. Deci...
Cineva se uită la o înregistrare în care Jackson se transformă în Kanima
şi apoi şterge o parte din el, ca el să nu afle?
- Cine ar face asta? - Cineva care vrea să-l protejeze?
Mai e ceva. Ai mai spus că singurul lucru pe care l-ai găsit pe net despre Kanima
e că omoară doar criminali. Dacă e chiar adevărat?
Nu, nu se poate. A încercat să ne omoare pe toţi, îţi aminteşti?
Nu ştiu de voi doi, dar eu n-am omorât pe nimeni recent.
Dar... nu cred că încearcă să ne omoare.
Mai ştii când eram la Isaac prima dată şi doar a trecut pe lângă noi, nu-i aşa?
Ai dreptate, doar a fugit.
Şi nu te-a omorât pe tine în garajul mecanicului.
Da, dar a încercat să mă omoare pe mine şi pe Derek în piscină.
- A făcut-o? - Ar fi făcut-o. Ne aştepta să ieşim.
Dacă încerca să vă ţină acolo?
De ce mă simt atât de neliniştit din senin?
Pentru că se întâmplă altceva şi nu ştim ce este.
Nu ştim nimic despre ce se întâmplă cu Jackson sau de ce cineva îl protejează.
"Cunoaşte-ţi duşmanul." E ceva ce mi-a spus bunicul meu.
În regulă, am găsit soluţia.
Îl omorâm pe Jackson şi problema e rezolvată.
Şi-a riscat viaţa pentru noi. Împotriva lui Peter, îţi aminteşti?
Da, dar ce am aflat chiar acum? A fost muşcat de Derek.
E amuzant că a primit ceea ce a vrut, riscându-şi viaţa pentru noi.
Da, dar asta nu înseamnă că nu merită să fie salvat.
- Întotdeauna e ceva cu el. - Nu ştie ce face.
- Şi ce? - Nici eu n-am ştiut.
Îţi aminteşti când era să te omor pe tine şi pe Jackson?
A avut cine să mă oprească. El nu are pe nimeni.
- E vina lui. - Nu contează.
Dacă-l putem salva, ar trebui să încercăm.
Stiles s-a dus să vadă ce face Lydia. Încă nu l-a iertat pentru că i-a promis
că o să vorbească cu ea şi pe urmă a lăsat-o baltă în maşină.
Nu e uşor de explicat.
De unde a ştiut tatăl tău unde să fie aseară?
A fost acolo, în alee. El şi Gerard.
Au oameni care controlează fiecare cameră video din oraş.
Bancomate, camere pentru trafic...
Le-ai văzut pe cele pe care le-au pus în şcoală?
- Credeai că i-am spus eu. - Nu.
Nu ştiu, doar că...
Sunt de partea ta, Scott.
- Sunt întotdeauna de partea ta. - Ştiu.
Ştiu şi îmi pare rău. Îmi pare rău.
Credeam că până acum lucrurile vor reveni la normal.
Sau măcar destul de normal încât să pot trece clasa.
O să treci.
- Poţi să pui nişte muzică? Te rog? - Da, vrei să dau pe radio?
Foloseşte Entune. Are Pandora.
Credeam c-o să adorm în braţele tale.
- Îmi place când adormi în braţele mele. - Mie nu.
Când mă trezesc, nu mai eşti aici.
Asta doar pentru că nu vreau să te trezesc.
- Mai degrabă m-aş trezi cu tine. - Te vei trezi.
Mai sunt doar... doi ani din liceu.
Asta fiind destul de greu pentru cei normali ca s-o ducă la bun sfârşit.
Ce-ai spune dac-aş putea fi normal?
M-am tot gândit la asta de când am văzut-o la spital.
Lydia a fost muşcată de un Alpha, nu?
Peter i-a spus lui Stiles că dacă muşcătura nu te transformă, te omoară.
- Dar Lydia n-a păţit nimic. - Adică? E cumva imună?
Dacă e, nu înseamnă că imunitatea te poate vindeca?
- Ai vrea asta? - Dacă-mi permite să fiu cu tine, da.
Şi nu doar până când terminăm liceul.
Mai bine nu te-ai înscrie la o facultate bună.
- Am nişte note de toată jena. - Nu doar la facultate.
- Vorbesc serios. - Ştiu.
Ştiu...
Cred c-ar fi bine să vedeţi asta.
Trebuie să-i spun tatei.
Scott... O să omoare pe cineva.
- Bine, spune-i. Spune-i totul. - Scott, şi eu trebuie să-i spun tatei.
- E doar vina mea. - Ba nu. Dar trebuie să le spunem.
Suntem doar nişte adolescenţi. Nu facem faţă situaţiei.
Ai dreptate.
Cum o să-l faci pe taică-tu să creadă toate astea?
Habar n-am.
O să mă creadă pe mine.
- M-ai speriat de era să fac infarct. - Te aştept aici de-o oră.
- N-am timp să stau cu tine, Lydia. - N-am nevoie să stau cu cineva.
Am nevoie de cineva cu care să vorbesc.
Înţeleg că-i important, dar nu poate aştepta?
De ce-mi spune toată lumea s-aştept? De ce nu e nimeni disponibil?
Nu poţi să le ai pe toate acum. Ştii de ce am eu nevoie?
Am nevoie de cineva care să-mi traducă cinci pagini scrise în latină arhaică.
- Evident, n-o să se întâmple prea curând. - Ştiu latina arhaică.
- Ştii latina arhaică? - M-am plictisit de latina clasică.
- Cât de deşteaptă eşti? - Arată-mi paginile.
Ne laşi să intrăm? Tre' să vorbesc cu tata.
Scott, Stiles... Aţi picat exact la ţanc.
Îl ştiţi pe tatăl lui Jackson, dl David Whittmore?
- Jurist. - Asta înseamnă avocat.
Eşti sigură? Dra Morrell a spus că înseamnă "prieten".
- "Kanima caută un prieten." - A greşit. Înseamnă "stăpân".
- "Kanima caută un stăpân." - De ce? E cumva important?
Da...
Nu-l protejează cineva, ci-l controlează.
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny & Ionuţ666
www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro