Haide, dragă, spune cuvintele.
Voi candida la preşedinţie...
Fără tine.
Candidez împotriva ta.
Şi voi demisiona în 48 de ore.
Annie, vrei să fii soţia mea?
Da.
Ştiţi, să lucrez cu Anne
la petrecerea de logodnă a fost de vis.
Nu este uşor ca cineva să te iubească.
Nu trebuie să fie uşor.
Uşor este acolo unde poţi petrece tu noaptea,
în timp ce eu mă mut.
Părinţii mei, şi-au petrecut viaţa punând
ţara înainte de familia noastră.
Cineva trebuie să pună familia pe primul loc.
Nu putem candida din nou.
Este supărat doar pentru că
fiul ei a avut o aventură cu Reeves.
Ţi-o aminteşti pe Susan Berg, aşa-i?
Mă bucur să te revăd.
Arăţi minunat.
Înainte să apară povestea cu suicidul,
am fost curat timp de cinci luni.
Am fost în regulă, Dougie.
Am avut o înţelegere, şi nu ai putut-o respecta nici măcar o zi.
Stai! Fără să te droghezi?
Sam, cheamă o ambulanţă!
Am decis, Bud.
Punem această ţară
mai presus de copiii noştri,
şi asta este decizia cu care trebuie să trăim
pentru restul vieţii noastre.
Dragă preşedinte Garcetti,
de mai bine de doi ani, a fost o onoare pentru mine
să servesc această administraţie ca Secretar de Stat.
Sunt pe deplin recunoscătoare că ţi-ai pus încrederea în mine,
să reprezint ţara noastră peste tot în lume.
Mi-ai permis să fiu martoră directă la
schimbările istorice din fiecare colţ al lumii.
Aici acasă, a fost o bucurie să conduc departamentul.
Cum a fost în San Diego?
Bine. Obositor.
Nu ai sunat.
Întotdeauna suni.
Îmi pare rău.
Mi-am propus diferite obiective când am acceptat acest post.
Sunt mândră că le-am realizat pe multe dintre ele.
Dar ca întotdeauna, există unele probleme greu de rezolvat,
pe care trebuie să le las altora să le rezolve.
Îmi pare rău, dle.
Cineva de la spital trebuie să fi ciripit.
Nu pot înceta să te fac de râs, nu-i aşa?
T.J., am ceva experienţă în conflictele cu aceşti nenorociţi,
când vor doar să mă vadă
pe mine cum mă fac de râs.
Ştii ce obişnuiam să fac?
Obişnuiam să mi te imaginez pe tine şi pe fratele tău
zâmbind şi făcându-mi cu mâna.
Bine?
Putem face asta. Haide.
Această experienţă m-a schimbat profund,
mi-a schimbat felul în care văd viitorul ţării noastre
şi poziţia noastră în lume.
Mătuşă Susan, trezeşte-te! Trezeşte-te!
Haide. Mama face vafe!
Delicios.
"Domnule...
...regret nespus că s-a ajuns aici,
dar nu mai pot să servesc
în circumstanţe bune administraţia.
Valorile care te-au ghidat pe tine în ultimul timp
nu sunt cele pe care le suport eu?"
Se poate spune că sentimentul este reciproc.
Şi din moment ce servesc
pentru plăcerea preşedintelui,
este drept că ar trebui să demisionez.
Nu este doar răspunsul politicos pe care îl aşteptam.
Ei bine, ştie că candidez împotriva lui.
Şi vreau să fie oficial faptul că există o despărţire reală
din motive morale.
Cred că este minunat.
Bill crede că este minunat.
Arată-le ca pe o favoare subsecretarilor
şi apoi ad-o înapoi ca s-o semnez.
Nu vreau ca aceasta să fie semnată cu autopen.
Demisia mamei tale?
Am făcut o copie.
O vezi înainte de Garcetti.
Dar asta este. Suntem chit.
- S-a terminat cu agentul dublu. - Gata. Am înţeles.
Şi ştii, legat de ce s-a întâmplat între noi înainte...
- Douglas, nu. - Ce s-a întâmplat pe avion,
a fost o greşeală, bine? Mă căsătoresc.
Vrei să spui că nu renunţi la imaginea miresei tale perfecte,
ca să împarţi patul cu mine acasă la sora mea?
Nu suntem în liceu.
Nu ai nevoie de discursul de despărţire după o noapte.
L-am auzit şi l-am spus.
Doar ca să ştii,
nu fac în mod normal aşa ceva.
Şi nu sunt genul de jurnalistă
care se culcă cu sursele ei.
Aşa că suntem chit acum.
Nu asta ai dorit?
Ar trebui să mă întorc.
Nu cred că am mult timp
până când ştirile sunt oficiale.
La revedere, Douglas.
Eşti totuşi un tip bun, chiar dacă ţi-ai trădat
mama şi ai înşelat-o pe logodnica ta.
Într-un fel, eşti un tip bun.
Şi nu am întâlnit prea mulţi de acest fel.
Sfinte Sisoe! E mare!
Ne schimbă întreaga cronologie!
Trebuie să adăugăm această scrisoare şi să publicăm rapid.
Nu. Exact de asta ţi-am arătat-o.
Ai dorit acest cover cu mine
dintr-un motiv: respectul!
Asta te ajută să construieşti o poveste
şi s-o publici în momentul potrivit.
Ei bine, avem scrisoarea de demisionare a lui Elaine Barrish.
Şi când o vom publica,
va fi coroana cu bijuterii care le acoperă pe toate.
Dacă renunţăm la asta,
depinde totul de scrisoare.
Vom avea un titlu imens, de acord.
Dar ca jurnalişti, ce am realizat?
Deţinem o informaţie.
Ce se află în spatele ei? De ce a scris-o?
De ce a scris-o acum?
Există o sută de întrebări care au nevoie de răspuns
şi trebuie răspuns înainte ca oamenii să citească asta.
O protejezi.
Protejez scrisoarea şi credibilitatea faţă de sursă.
Ţi-am arătat asta împotriva celei mai bune judecăţi,
pentru că am crezut că ar putea fi o învăţătură.
Să aşteptăm anunţul a fost înţelegerea noastră,
aşa că asta facem.
Ne-am înţeles?
Da, sigur.
Nu vreau să te reţin, dle preşedinte,
dar m-am gândit că ar trebui să rezolvi asta înainte să pleci.
O scrisoare oficială, scrisă de mână.
Întotdeauna o doamnă.
Voi lăsa momentul anunţului la latitudinea dvs, dle.
După ce am trecut prin atâtea împreună,
îmi va fi dor să lucrez cu dvs, dle.
De ce nu mi-ai spus ce v-a făcut Collier ţie şi fiului tău?
Sincer? Am avut impresia că ştiţi.
Elaine, cum am ajuns în punctul în care tu chiar crezi
că aş fi de acord cu aşa ceva?
Şi Collier spune,
spune tuturor că acele vânătăi sunt de la un meci de tenis.
Nu este aşa?
Bud nu ţi-a spus.
Le are de la soţul tău.
Fostul tău soţ.
Bud?
Bud al meu?
L-a lovit pe vice preşedinte?
Chiar în Oval.
A trebuit să-l scot afară din birou.
Elaine, pot să număr pe degetele de la mâna stângă
câte persoane admir în guvern.
Eşti una dintre ele.
Mulţumesc, domnule.
Am întâlnirea GEC săptămâna aceasta în Paris.
Când mă întorc,
aş dori să-ţi aud decizia.
Decizia mea?
Nu închide această administraţie, Elaine.
Candidează cu mine. Fii vice preşedinta mea.
Spune da de această dată.
Dle preşedinte...
Nu spun asta deoarece cred că mă vei învinge,
o spun pentru că este lucrul corect de făcut.
Suntem mai buni pentru această ţară împreună decât despărţiţi.
Ştii asta.
Ţi-am mai cerut o dată să fii vice preşedinta mea,
ai refuzat. Te-am lăsat.
A fost o greşeală mare,
pentru amândoi.
Dacă ar fi să-ţi accept oferta, şi nu spun că o voi face,
ar trebui să-mi suspendez campania.
Dacă nu eşti complet sincer cu mine acum,
aş rămâne fără noroc, nu-i aşa?
Da.
"Te rog, candidează alături de mine?"
Am semnat-o ca să ai dovada.
Am pus "te rog" acolo
ca să nu crezi că este un ordin.
- Grijuliu. - Da. Ei bine...
Nu îţi accept demisia.
Nu azi.
Aşa că încă lucrezi cu mine.
Dar îţi ordon să te gândeşti la asta.
O călătorie plăcută, dle.
A fost rapid.
Ca şi cum ai trage de un bandaj.
Este ultima băutură pe care o voi bea pentru o perioadă lungă de timp.
Data trecută când ai încercat sobrietate alături de T.J.,
ai rezistat două ore.
Ce albină te-a muşcat de fund?
Hei. Cum a mers cu Garcetti?
A acceptat? Avem o dată anume?
Să-l instalăm pe T.J. mai întâi, bine?
Salut toată lumea!
- Bună.
Dragă.
- Bun venit. - Mamă.
Ne-am oprit pe la T.J. să luăm câteva lucruri.
Ai adus artileria grea, nana?
Am adus sifon pentru amândoi.
Şi de data aceasta, voi rezista mai mult, promit.
Eu şi Margaret am pregătit camera.
Sunt sigur că te vei simţi ca acasă.
Ei bine...
Uite, nu este prima mea dată.
Cred că o să merg să mă întind puţin.
Sedativele se află încă în sistemul meu.
Da, eu... Mă descurc, tată.
Mulţumesc.
Patetic, nu?
Am 30 de ani şi locuiesc cu mama.
Din nou.
Deci, ce urmează?
Te întorci la dezintoxicare?
Pentru că a funcţionat atât de bine pentru mine în trecut?
Te întrebi vreodată cum am împărţit acelaşi pântece,
dar am devenit atât de diferiţi?
De parcă eu am moştenit cele mai rele calităţi a lui tata,
şi tu cele mai bune ale mamei.
Despre ce vorbeşti?
Şi eu fac greşeli.
- Mari. - Da?
Cum ar fi?
Cum ar fi...
Spun doar că nu suntem atât de diferiţi.
- Ce-i asta? - Annie probabil a adus-o
din apartamentul nostru.
Aveţi o poză cu noi doi în apartamentul vostru?
- Omule, este atât de gay. - Bine.
Nu e ca şi cum mi-aş fi construit un altar, bine?
A fost probabil în unul din albumele mele.
Te uiţi la ea de fiecare dată înainte să mergi la culcare?
Da.
Ferma bunicului Hammond.
Da, vara dinainte să mergi la internat.
Aveam întregul loc doar pentru noi.
Am plecat în acel an.
Da.
Şi mama şi tata, au angajat-o pe acea profesoară,
să te ajute să treci la toate materiile...
- La care nu ştiai. - Mallory.
Cât de sexi era?
La naiba, eu... M-am culcat cu ea.
Da, ştiu. Şi eu la fel.
Mallory.
Vara în care ai ieşit din dulap.
A trebuit să mă asigur.
Ştii, din când în când trebuie să mă culc cu o femeie,
doar să... verific de două ori.
Uite, nu îţi spun atunci când te declari gay
că nu ai parte de sâni.
Adică, sânii sunt grozavi.
Ferma bunicului Hammond.
Cea mai bună vară.
Nu ţi-ai dori să ne putem întoarce acolo?
L-ai bătut pe vice preşedintele Statelor Unite?
Te rog, a fost doar o mică palmă.
Ştii, îţi apreciez furia îndreptăţită
în apărarea fiului tău.
Şi chiar o să recunosc că a fost o oarecare plăcere
să aud despre asta,
dar din nou, ai început
o furtună de rahat de proporţii istorice.
Dacă spui că ai plănuit asta,
îţi jur că te ştrangulez!
Ei bine...
... ocazional, pot să fiu încă surprins.
Dacă Garcetti vrea să candidezi cu el,
nu este deoarece i-am reamintit
ce nenorocit de om este Collier,
ci deoarece aşa este corect.
Deci, presupun că vrea să aştepte până la convenţie,
înainte să-i taie capul lui Collier. - Inteligent, nu?
Da.
Asta este?
Bud, în 30 de ani, nu ţi-am cerut niciodată opinia.
Încep să cred că unul din noi are un atac cerebral.
În regulă.
Cred că încă îl poţi învinge pe Garcetti
dar nu cred că mai vrei să-l învingi.
Cred că criza creditelor ipotecare
a udat focul din stomacul tău,
şi tu crezi că poate există un miez de bunătate
în el, şi doar şi-a pierdut calea.
Vezi, ăsta este scopul tău în viaţă, Elaine,
să vezi bunătatea în bărbaţii care greşesc.
La naiba, de asta te-ai căsătorit cu mine.
Ei bine, de asta am şi divorţat.
Şi totuşi, sunt aici,
în casa ta, înconjurat de familia noastră.
Şi am mai reuşit să fac dragoste cu tine,
acum mai puţin de o lună.
Nu-ţi forţa norocul, Bud.
Dragă, atâta timp cât există
o uncie de noroc de forţat,
o voi forţa.
Rahat.
Georgia, te rog.
Te rog, spune-mi că nu ai...
Ai scrisoarea de demisionare?
Ai arde din temelii clădirea asta
dacă ţi-ai avansa cariera cu o jumătate de centimetru,
fetiţă stupidă!
Te rog, de parcă am fi diferite.
Sunt doar mai tânără decât tine, cu mult.
Georgia, ne laşi un minut?
Trebuie să vorbesc cu Susan între patru ochi.
Publicăm acea scrisoare.
Nu putem vinde o sursă confidenţială.
Nu numim sursa ta.
Publicarea acelei bucăţi o va identifica clar
şi îmi va distruge sursa fără s-o numim.
Nu trebuie să foloseşti "ea", poţi spune "el".
Douglas Hammond.
Îmi pun întrebări serioase dacă nu cumva relaţia ta
cu mai mulţi membri ai familiei Hammond
a depăşit limitele profesionale.
Tu vorbeşti.
Singurul motiv pentru care ştii de această scrisoare,
este deoarece încă te culci cu acea...
Uite, ţi-am permis să ai libertate cu familia Hammond înainte,
ca să poţi urmări ştirea mai mare.
Acum că o avem,
ziarul nu-şi poate permite percepţia de favoritism.
Alex ştie că eşti tu.
Ştie că există o scrisoare şi o publică.
Nu pot să fac nimic.
Dar ai promis.
Ştiu. Şi îmi pare rău.
Asta este. Bine?
Uită de cariera mea, s-a terminat.
Mama mea, nimeni nu va mai avea încredere în mine.
Există o cale prin care te mai pot proteja.
Nu eşti singura mea sursă din Departamentul de Stat.
Dacă ai nevoie de un nume pentru această informaţie, îţi pot oferi eu.
Şi dăm vina pe vreun civil nevinovat?
Pe cât de cinic pare, este lumea în care trăim.
Dacă nu eşti tras în piept cu ceva,
îi tragi tu pe alţii.
- Nu vrei să faci asta. - Nu.
Dar vreau să te ajut.
Dacă am numi pe cineva,
nu am fi mai buni decât cei pe care îi dispreţuim.
Şi eu deja nu dorm noaptea.
Ce vei face?
Mă tem că nu pot să te las să faci asta.
Mi s-a spus
să nu las pe nimeni să părăsească incinta.
Ce este asta? Sunt captiv acum?
Urmez doar ordinile.
- Ce se petrece, oameni buni? - Bunico, te rog să-i spui
agentului Clark că nu am nevoie de o dădacă!
Este în regulă, Clark.
- Mă voi ocupa de el. - Da, doamnă.
Bunico, ce este asta? Trebuie să verific nişte comisioane.
Da? De care?
Cum ar fi să dai de distribuitorul tău ca să iei nişte cocaină?
Sau să găseşti un băiat necunoscut
să i-o tragi şi să te distrezi puţin cu el?
Eu şi Anne ţi-am găsit marfa.
- Am aruncat-o. - Tu vorbeşti?
Unde ţi-ai ascuns lichiorul, de când m-am întors acasă?
Mama spune că casa este curată. Prostii.
Nu am nevoie de un dependent de droguri ca tine
să-mi spună că sunt alcoolică.
Acum, dacă vrei să mergi afară să verifici nişte comisioane,
du-te, nu te opresc, dragule.
Du-te. Nu te voi opri.
Dar să ţii minte asta, dacă ieşi pe uşa aceasta,
este doar alegerea ta!
Ce s-a întâmplat?
Tremuri.
Crezi că este uşor?
Să-ţi asumi riscul de a nu te mai întoarce acasă?
Dar nu există altă cale.
Şi eu sunt speriat.
Doamne...
Îmi amintesc de când erai un copilaş.
Erai mereu fericit.
Dougie era cel torturat,
dar tu erai plin de zâmbete şi lumină,
tot timpul.
Ce s-a întâmplat, T.J.?
Nu ştiu.
Am încetat să mai fiu eu acum multă vreme,
nici nu-mi pot aminti cine eram.
Cred că singurul lucru care mă face
să mă simt eu în aceste zile este atunci când nu sunt eu.
Dar ai o întreagă viaţa înainte.
Ştii, cu genele tale idioate
şi cu toate greşelile oribile pe care le-ai făcut până acum,
va trebui să te lupţi pentru ea.
Dar se merită, dragă.
Se merită.
Dar trebuie să te lupţi pentru ea!
Bună.
Ştii, nu cred că Sophia
a scris exact cum trebuia.
Mi-ar plăcea să arunci o privire.
Adică, este în regulă,
doar că...
Susan Berg publică o poveste
despre aspiraţiile tale prezidenţiale.
Continuă pălăvrăgeala, cred.
Uită-te doar la...
Nu este o ştire speculativă, mamă.
Ştie la ce donatori am ajuns.
A pus mâna pe întreaga investigare a lui Jubal Jacobs,
şi deţine scrisoarea ta de demisionare, din această dimineaţă.
Nu are cum să deţină scrisoarea mea,
deoarece doar două sau trei persoane din această lume
ştiu de existenţa ei.
Eu sunt sursa.
Tot ce ştie, ştie de la mine.
Credeam că o altă candidatură
ne va distruge familia.
Şi nu am crezut că vei avea o şansă să câştigi.
Ascultă-mă puţin.
După Jubal, am încercat să opresc asta, mamă.
Chiar am încercat, dar a fost prea târziu.
Şi am făcut-o să tacă cât de mult am putut...
Şi în tot acest timp, doar ai pretins să mă susţii?
La început, da.
Dar când am primit munca lui Jubal,
dintr-o dată a părut totul posibil.
Şi am încercat să repar...
- Greşeala, mamă. - Doamne, Douglas!
Da, am dat-o-n bară.
Ai dat-o-n bară?
Accesul pe care i l-ai oferit acestei femei, acestei jurnaliste,
scrisoarea mea,
toată lumea va şti că este de la tine.
Ştiu.
Nu cred că ştii.
Spune-mi, cum crezi că se va sfârşi asta mai exact?
După ce mi-ai spus că vei candida,
ţi-am dat o grămadă de motive să nu o faci.
Da, atunci era cazul să refuzi
să-mi sprijini campania.
Ei bine, nu am nicio experienţă în a te refuza.
Am 30 de ani, şi cel mai mare coşmar al meu
e să-mi dezamăgesc mama.
Păi, ţi-a reuşit din plin.
Ar trebui să pleci.
Deci aşa va fi mamă?
Primesc faimoasa răceală marca Elaine Barrish.
M-ai trecut definitiv în tabăra duşmanilor, mamă?
O altă persoană care te-a dezamăgit,
care nu s-a putut ridica la nivelul
aşteptărilor tale imposibile?
Uită de tot ce am făcut
sau că întreaga mea viaţă de adult mi-am dedicat-o scopului de
a-ţi face ţie viaţa mai simplă şi uşoară!
Atunci îmi pare rău.
Îmi pare rău că sunt aşa o dezamăgire.
Pot să-ţi spun ceva?
Clientul nou pe care îl am...
are acest clavecin,
şi vrea să desenez în jurul lui.
Ce se întâmplă, Douglas?
M-am certat urât cu mama.
Am ţipat unul la altul,
şi sigur sunt şomer.
Dar nu-mi pasă deloc, pentru că,
ştii de ce îmi pasă, Annie? De tine.
Tu eşti totul pentru mine.
Mărită-te cu mine.
N-am mai trecut prin asta?
Acum.
Să fugim pe ascuns.
Plecăm în seara asta.
Bine? Ce mai aşteptăm?
O sală plină de oameni ce zâmbesc şi pe care nu-i cunoaştem,
care se uită la noi şi şuşotesc, parcă ne-ar vedea în Vanity Fair?
N-ar trebui să fie aşa.
Ar trebui să ne privească doar pe noi.
Să fim doar noi amândoi.
Vorbeşti serios?
N-am vorbit niciodată mai serios
ca acum în viaţa mea.
Deci, eşti de acord?
Da?
Da.
Credeam că avem o legătură.
Am simţit că pot avea încredere în tine.
Dar m-ai folosit pe mine şi pe fiul meu.
La fel cum tu m-ai folosit pe mine.
Şi m-ai minţit, mi-ai spus că nu candidezi.
Nu spui aşa ceva unui reporter.
I-o spui cuiva cu care ai o legătură.
Şi dacă eu ţi-aş fi spus, tu m-ai fi anunţat
că lucrezi la un articol
despre intenţia mea de a candida?
Nu ştiu.
Dar nu mi-ai dat această şansă.
Nu.
Nu, ţi-am dat-o.
Dacă publici acel articol,
oricine din D.C. va şti că Douglas a fost sursa ta.
Îi vei distruge orice fel de carieră politică ar fi putut avea.
Pentru că dacă ar fi în stare să-i facă aşa ceva propriei mame...
Nimeni nu va mai avea încredere în el.
- Ştiu. - Exact.
Şi, oricum, nimic nu mai e adevărat.
Poftim?
Aş vrea să-ţi spun ceva
ce mai ştiu doar doi oameni.
Dar trebuie să ştiu că pot avea încredere deplină în tine.
Nu ca reporter, ci ca om.
Da.
Preşedintele nu-mi va accepta demisia.
Vrea să rămân la Externe
şi să candidez cu el la următoarele alegeri
ca vicepreşedinte.
Şi îi accepţi oferta?
De ce?
Am un fiu care aproape a murit de două ori
în ultimele şase luni.
Celălalt fiu... Are o confuzie şi o mânie
pe care abia am început să le văd.
Sunt amândoi adulţi, dar tot copii mei rămân.
Nu e momentul potrivit să mă iau la trântă cu şeful şi cu partidul meu.
Mai întâi sunt mamă.
E cel mai bun subiect pe care l-am avut.
Şi tocmai mi-ai spus să nu public
al doilea cel mai bun subiect al meu.
Am întrebat dacă pot avea încredere în tine.
Poţi.
Nu e un subiect.
Chiar dacă Barrish a decis să nu mai candideze,
tot a scris o scrisoare în care
descria subiectele pentru care renunţă.
Nu încape îndoială aici.
Nu vreau să avansez în carieră prin distrugerea carierei altuia...
Nu mai vreau.
M-am săturat.
Îţi înţeleg obsesia faţă de Elaine Barrish.
De fapt, eu...
Înţeleg de ce vrei
s-o protejezi pe ea şi familia ei.
Dar avem scrisoarea, trebuie s-o publicăm.
Asta-i treaba noastră.
Nu alegem feţe ale adevărului,
doar îl comunicăm.
Nu e adevărul întreg.
M-am culcat cu sursa mea.
M-am culcat cu Douglas Hammond.
Nu sunt foarte sigură că de asta mi-a dat scrisoarea,
dar sunt sigură că a contat şi asta.
Dumnezeule, Susan, dacă am fi publicat acea scrisoare
în ziar...
Ştiu, Alex. Ştiu, bine?
Ştii?
Chiar ştii?
Ziarul ăsta e deja la marginea prăpastiei.
Un scandal ca ăsta, cu cineva în postura ta...
ne-ar fi distrus.
Dacă mă vei concedia, fă-o odată.
Nu mi-ai spus niciodată ce tocmai mi-ai spus.
Nu ştiu nimic.
Du-te înapoi la tine în birou.
Du-te!
Ce face T.J.?
T.J. e bine.
El şi Margaret joacă sus Scrabble.
Niciunul dintre ei nu bea.
Păi, hai să bem o apă minerală.
Ai vorbit cu Douglas?
- Nu. De ce? - Dnă Secretar!
Înăuntru.
Numărul patru e în siguranţă, numărul patru e în siguranţă.
Bobcat e în siguranţă,
Bobcat e în siguranţă.
Ce se întâmplă?
S-a petrecut un accident.
Nu-mi poţi face asta, Alex.
Trebuia să fie marea mea şansă!
Faptul că nu demisionează înseamnă că şi-a dat seama că nu are şanse.
M-am prins.
Pot să vorbesc şi cu alţii.
Voi vorbi cu Seavers.
Dacă vrei să treci peste mine,
Georgia, n-ai decât.
Repet, Air Force One,
avionul preşedintelui, s-a prăbuşit
la aterizare în Biarritz, Franţa.
Cauza accidentului rămâne necunoscută,
dar primele rapoarte indică o defecţiune mecanică.
Martorii oculari spun că avionul s-a prăbuşit
şi s-a scufundat în ocean.
Preşedintele Garcetti era la bord, împreună cu oameni de la Casa Albă,
Serviciul Secret şi personalul Air Force One.
34 de oameni în total.
Autorităţile franceze au desfăşurat
sute de bărci de salvare, căutând orice semn de viaţă
printre resturile dezastrului.
Şase avioane survolează locul accidentului
şi aruncă veste de salvare...
Autorităţile continuă să caute supravieţuitori
ai tragediei Air Force One.
Guvernul francez
a desfăşurat sute de bărci de salvare
căutând orice semn de viaţă printre resturi.
Dna preşedinte Harbin a Franţei pe satelit.
Fă-mi legătura.
Vreo veste de la Douglas?
Reţelele sunt blocate.
Încearcă să-i laşi un mesaj.
Doamnă Secretar.
Doamnă Preşedinte.
Ţara dumneavoastră a făcut eforturi eroice pentru salvare
şi s-a mişcat foarte rapid.
Vă suntem profund recunoscători.
Dacă avionul meu s-ar fi prăbuşit în Miami Beach,
şi dv aţi fi procedat la fel.
Cu permisiunea dv, avem o echipă pregătită aici,
compusă din membri NTSB, Secret Service, FBI şi Air Force.
Desigur.
Săraca sa soţie. Şi micuţul ... câţi ani are?
Trevor are şase ani.
Naţiunea franceză jeleşte în această seară alături de americani.
Mulţumesc.
Doamnă Secretar.
Barry.
Mă bucur că sunteţi în siguranţă.
În acest tip de călătorii, oricare dintre noi se putea afla în avion.
Uite,
ne-am ciondănit multă vreme,
dar acum, Elaine, faptul că eşti aici
e singurul lucru bun de azi.
Collier i-a cerut şefului Justiţiei să depună jurământul.
Nu invocă Secţiunea Patru?
Am încercat să-l conving.
Consiliul Casei Albe a şi scris scrisoarea.
Secţiunea Patru?
A celui de-al 25-lea Amendament.
Permite trecerea atribuţiilor preşedintelui
temporar la vicepreşedinte.
Aşa ar fi potrivit să procedăm
deoarece nu am găsit încă trupul lui Garcetti.
Eu nu mă pot pronunţa
vizavi de al 25-lea Amendament, dar tu poţi.
Eşti cel mai înalt oficial al cabinetului.
Alice.
Îmi dai scrisoarea?
Trimite asta la secretariatele cabinetului.
Asigură-te că o semnează.
Cu cea mai mare prioritate.
Dacă au întrebări, mă pot suna.
Mă duc în Biroul Oval.
Oficialii nu au exclus în întregime
ipoteza unui atac terorist, dar experţii ne spun...
Dă-i asta lui Frank, dar mută mai în faţă citatul
de la purtătorul de cuvânt al companiei Boeing.
Cum merge? Am făcut rost de adresa
unui controlor de trafic aerian de la Biarritz Parme.
Sunt aproape gata.
Trebuie să merg sus.
Cred că Seavers vrea să mărim ediţia.
Mai dă-mi 600 de cuvinte dacă poţi.
Alex.
Îţi vine să crezi că se întâmplă aşa ceva?
E atât de trist...
şi înfricoşător.
Totul va fi bine.
Ai un apel pe linia unu.
Se întâmplă ceva în Biroul Oval.
Susan Berg.
Eşti sigur că nu vezi nimic?
Elaine.
Mă bucur că eşti aici, în ciuda tuturor disensiunilor noastre.
Trebuie să vorbim.
Şef al Justiţiei.
Vă mulţumesc că aţi venit.
Înseamnă mult pentru mine
că în faţa dv voi depune jurământul.
Fred.
Nu poţi face asta încă.
Nu i-au găsit corpul.
Naţiunea trebuie să ştie că se ocupă cineva de destinul ei.
Tu te ocupi, Fred.
Dar dacă depui jurământul şi Paul Garcetti apare viu,
vom avea doi preşedinţi.
Şi asta e o problemă constituţională.
Am vorbit cu consiliul.
Sunt în limitele constituţiei.
Nu vrei să planeze umbre asupra
mandatului tău, crede-mă.
Jurământul este puţin prematur.
Normal e să îmi asum temporar atributele preşedintelui
trimiţând o scrisoare Congresului,
alături de majoritatea cabinetului.
Noi ne-am luat deja libertatea.
Cabinetul este unanim.
Am semnat cu toţii.
Sigur că aţi semnat.
Elaine, aş vrea să mai rămâi la post o perioadă.
Cred că naţiunea vrea să vadă unitate.
Da, dle.
Speakerul Camerei confirmă că a primit-o,
la fel şi cel al Senatului.
Asta-i tot?
Asta-i tot.
Acum sunteţi preşedintele în exerciţiu al SUA.
Felicitări, dle.
Vă mulţumesc, tuturor.
Barry, alertă posturile naţionale.
Mă voi adresa naţiunii în 20 de minute.
Imediat după asta,
vreau să aduni şefii de arme.
Ai înţeles?
Da, dle.
Mulţumesc, Elaine.
Au trecut 45 de minute; trebuie să ştiu dacă am primit spaţiu suplimentar.
Unde te duci?
Mergi cu mine spre lifturi.
Georgia a fost la Seavers.
I-a spus că nu am vrut să dăm subiectul Barrish.
Azi?
N-a făcut asta.
A spus că am avut relaţii
sexuale nepotrivite.
Şi, ca să fie tacâmul complet...
că i-am negat o oportunitate profesională.
Am fost suspendat pe termen nelimitat.
Bun, mă duc la Seavers.
Îi voi spune că eu am compromis subiectul Barrish
datorită relaţiilor mele nepotrivite.
Nu.
Ajunge atâta grozăvie pentru o zi.
Nu-i nevoie să mai ştie şi asta.
Nu te-ar suspenda...
Susan, ţi-am spus,
ziarul nu ar supravieţui unui astfel de scandal.
Nu ai protejat ziarul, ci pe mine.
Nu s-ar fi întâmplat nimic
dacă nu mă culcam cu Georgia.
- Alex... - Trebuie să ajung acasă.
Bine? Sună-mă cândva.
Poate bem ceva.
...căutările pentru supravieţuitori
ai tragediei Air Force One...
Da.
Da, voi face o declaraţie, Vin.
Bine? În seara asta vreau să dai
tot ce vor scrie cărţile de istorie,
că a fost un american măreţ
şi unul dintre cei mai buni preşedinţi pe care i-a avut această ţară.
Pa.
Ieri era un nenorocit, azi e un sfânt.
Prăpăditul acela de Reppel de la Times
încerca să mă citeze
dintr-o glumă nesărată despre Garcetti.
E un peisaj de coşmar.
Aflăm despre câteva cadavre
găsite în apropiere, dar neidentificate.
Dulceaţă, ce se întâmplă acolo?
A sunat familia Ogami.
Anne i-a sunat de pe drum.
De pe drum?
Se pare că Douglas şi Anne au fugit pe ascuns.
Au fugit? Unde?
În lungul ţării?
Până la colţul străzii?
N-am nicio idee.
De-aia se numeşte fugă pe ascuns, Bud.
Tu ai destule pe cap, Elaine.
Lasă asta în seama noastră; vom vedea ce putem face.
Vin acasă.
Bine, pa.
Unde au fugit?
Nu ştiu.
Cred că ştiu eu.
Trimite-mi ce trebuie să semnez.
Pentru restul, anunţă-l Bill
sau pe unul dintre subsecretari.
Doamnă Secretar.
E în regulă.
Nu credeam că ziua de azi se va încheia aşa.
A fost o zi şocantă pentru toţi.
Am oprit subiectul.
Mulţumesc.
Cum?
Multe subiecte vor trebui să aştepte o perioadă.
Şi şeful meu m-a ajutat.
- Fostul tău iubit? - Da.
Măgarul care m-a înşelat
se pare că nu a fost chiar aşa măgar.
Nimeni nu e atât de rău pe cât ni-l imaginăm noi.
Acum două săptămâni, voiam să-l zdrobesc pe Garcetti.
Dimineaţă voiam să candidez cu el.
Şi în seara asta...
Scuze, dar n-am avut timp să mă gândesc la ce se întâmplă.
Mă duc...
acasă să fiu cu familia mea.
Douglas a ales...
ocazia ca să fugă pe ascuns.
Douglas şi Anne au fugit?
Da.
Cred că te-ai ataşat de el
în ultimele săptămâni.
Da.
Profesional.
Te rog să le transmiţi amândurora felicitările mele.
O voi face.
Mâine seară voi zbura în Franţa,
ca să ajut cum pot.
Dacă nu ai rău de avion...
m-aş bucura să mă însoţeşti.
Voi fi acolo.
Bine.
Te voi trece pe listă.
Anne... Douglas...
Mi-ar plăcea să încep cu o rugăciune de mulţumire.
Tată Ceresc, îţi mulţumim că ai adus acest cuplu
aici azi, ca să ne reaminteşti că şi în vremuri grele,
dragostea ne poate arăta
calea către lumină.
Binecuvântează-l pe acest tânăr, Douglas,
pe care l-am botezat acum vreo 30 de ani...
Nu.
Îmi pare atât de rău.
Nu, trebuie să ieşim.
Ia şi...
Aşa.
T.J., salut.
Cum dracu aţi ştiut că suntem aici?
"Ferma bunicului Hammond.
Cel mai frumos loc de pe pământ."
M-am gândit că ar fi o idee bună să fim toţi aici.
Nu m-am gândit că vor descinde
ca trupele imperiale.
Aşa dragă!
Mulţumesc de invitaţie, rahat cu ochi.
Preia mesaje de la toţi.
Chiar şi de la preşedintele în exerciţiu.
Mulţumesc.
Iubitule,
ştiu că am dat buzna.
Chiar ştii?
Nu am putut să te las
să fugi şi să te însori aşa.
După tot ce s-a întâmplat, mie...
îmi pare tare rău. - Mamă...
Însemni mai mult pentru mine decât pot spune în cuvinte.
Nici măcar nu pot explica de ce.
Aveam nevoie de... o minte limpede.
Mă bucur să te văd.
Mă bucur că eşti aici.
Serios?
- Da. - Crezi că Anne se va bucura?
Vom afla.
Anne...
Te deranjează că am venit toţi?
Te rog să fi cinstită.
În mod normal, oamenii nu dau buzna peste cei care fug pe ascuns.
Dar acestea nu sunt vremuri normale,
şi aceasta nu-i o familie normală.
Hai să începem festivităţile.
Avem bere, şampanie şi două kilograme de creveţi
în aşteptare.
Şi am adus şi sake.
În caz că vrei să ţii tradiţia de nuntă Shinto
a San San Kudo.
Mamă, toate aceste chestii japoneze
pe care i le faci lui Anne... sunt rasiste.
Credeam că arătăm toleranţă multi-culturală.
- Bine că nu mi-am adus şi kimono-ul. - Mamă...
Părintele a fost de acord ca, în calitate de fost preşedinte
pot să oficiez eu căsătoria.
Dacă voi n-aveţi nimic împotrivă, porumbeilor.
- Avem de ales? - Nu.
Asta îmi aminteşte de un pasaj din proorocul Isaiia.
"Pentru că vei pleca bucuros,
"şi vei fi condus în pace:
"Munţii şi dealurile
"vor cânta înaintea ta,
şi toţi pomii îşi vor legăna crengile."
Ce faci, dragă?
Eu...
...merg înainte.
Am făcut multe planuri stând pe acest zid,
inclusiv să candidez la preşedinţie.
Cred că aveam vreo nouă ani.
Poate zece.
Şi chiar acolo,
e locul în care te-am cerut de soţie.
Şi eu am spus "nu."
- Doar de două ori. - De trei ori.
- Nu de două ori? - Nu.
Până la urmă ai spus "da".
M-ai vrăjit.
Te-am iubit din toată inima, dulceaţă.
Mereu te-am iubit.
Ai fost un pic mai libertin cu celelalte organe ale tale.
E păcat.
De înţelegerea ca să devii vicepreşedintele lui Garcetti.
Ai fi tras, în sfârşit, lozul câştigător.
Nu-l putem lăsa pe Fred Collier să rămână preşedinte.
El reprezintă ce are mai rău partidul democrat.
Preşedintele Hopa-Mitică.
Desigur că popularitatea sa va creşte
cu toată simpatia ce va urma.
Dar îşi va bate joc de ea, nu?
Ca un nătărău ordinar ce e.
Bud, preşedintele abia a murit.
Fiul nostru abia s-a căsătorit.
Poţi să nu mai vorbeşti despre politică
măcar un minut?
Aceasta e cea mai gravă criză
prin care vor trece americanii.
Au nevoie de un conducător
puternic, competent, de încredere
care să-i treacă de asta.
Fred Collier nu e acel bărbat.
Dar tu eşti acea femeie.
Şi o ştii şi tu.
Haide, Elaine, sunt eu.
Nu altcineva.
Spune-mi că vei face ceva în legătură cu asta.
Spune-o doar.
Spune cuvintele.
Spune că vei candida la preşedinţie.