Az előző részek tartalmából:
- Szia! - Helló! Helló!
Szia!
Noel elkísér a Bleecker Streetre.
- Mehetünk? - Igen.
Már az elején el kellett volna neked mondanom mindent.
Nem, az túl nehéz lett volna.
Hogy mondod meg valakinek, hogy éppen megpróbálod lenyúlni a pasiját?
Annyira sajnálom!
Rohadtul nem érdekel a sajnálkozásod! Sajnálod vagy sem, nem számít!
Csak egy hazudós kis kurva vagy.
Gyere be!
Helló, Carl!
Helló!
Az a... szem nagyon jól néz ki.
Köszi! Ez az egyik házim, és teljesen kikészít!
Olyan régóta bámulom a szememet,
hogy úgy érzem, mintha nem is lenne a részem többé...
hanem csak egy nagy, félelmetes, nedves golyó lenne, ami a fejemen van.
- Tudom, milyen érzés. - Szükséged van valamire?
Igen. Chuckról van szó... Chuck a szobatársam.
Telefonált az egyik barátja, Larry,
de a rögzítő nem kapcsolt ki, hanem felvette az egész beszélgetést,
én pedig meghallgattam...
Szóval tulajdonképpen kihallgattad Chuck és Larry beszélgetését?
Pontosan. Te mindig megértesz!
Szóval... rólam mondott dolgokat a telefonban...
Például?
Nem is tudom, olyasmit, hogy...
nem zuhanyzom túl gyakran, meg ahogy mosom a ruháimat...
- ...meg hogy megeszem a hajam. - Vagyis dolgokat, amik nem igazak.
Pont ez az, hogy igazak!
Helló! Te furcsa vagy!
Látod? Erről beszélek, ilyen a hírem, és ez totál kiakaszt!
Sőt, most még jobban kiakadtam, és nem tudom, hogyan kezeljem a dühömet!
Figyelj, nyugodj meg! Kit érdekel, hogy mit mondanak rólad mások?
Annyira tipikus, hogy ezt mondod!
- Miért? - Nem érdekes.
Tudom, hogy szerinted nem kellene törődnöm vele.
Részben ezért is jöttem hozzád.
Tudod, mennyire tisztellek!
Most jövök az Epstein bárból, ahol most lépett fel a kis barátnőd, Julie.
Egyszerűen leültetem, és azt mondom: "Chuck, te egy fasz vagy, Chuck!"
Mi van Julie-val?
A fenébe, mennyire dühítő, hogy ezt csak így idevágod nekem!
Mondjuk úgy, hogy egészen ma estig nem is tudtam,
hogy Julie kihallgatta, ahogy te és Ben összeszövetkeztetek,
hogy együtt fogtok elutazni.
- Te beszéltél Julie-val? - Nem, csak meghallgattam az előadást.
És ha azt mondanám Chucknak: "Ha bajod van velem, beszéljük meg!"
Azt akarod mondani, hogy Julie rólam játszott el valami dalt?
Az egyetlen dolog, amiből az emberek rájöhettek, hogy rólad van szó az az,
hogy a dal címe "Felicity".
- Fogd be! - Oké!
Talán igazad van.
Ha racionálisan és nyugodtan viselkedem, az olyan lesz, mintha új krédóm lenne.
És hogy van az a dal?
Nem emlékszem pontosan.
Ja, de igen.
Azzal kezdődik, hogyan lettetek barátok,
aztán te hogy jöttél rá, hogy Julie kedveli Bent,
aztán ő hogyan áldozta fel a boldogságát érted,
és te hogyan váltál a világ legrosszabb emberévé.
- A világ legrosszabb emberévé? - A lényege kábé ez volt.
- Szóval, Felicity, most megyek, és... - Ezt most találtad ki?
Ó, és a hajadról is volt valami.
"Egy hajvágás az Astornál, és azt hiszi, ő Jeanne d'Arc"
Istenem, nem jut eszembe a rím!
Bla, bla, bla: "a Washington Square Park lotyója".
"A Washington Square Park lotyója"?
- Felicity? - Jó kis dallama volt.
Ez nagyon durva!
- Kétszer is eljátszotta. - Megyek, és megölöm.
Talán az lesz a legjobb, ha egyszerűen megverem.
Igen, menj csak, rúgd szét a seggét!
Tudod, szerintem te jobb SZF vagy, mint Felicity.
Szerintem is.
Na, tűnés!
Kedves Sally!
Julie már ott tart, hogy dalokat ad elő rólam, el tudod ezt hinni?
A tartalom nagyjából annyi, hogy én mennyire gonosz vagyok.
Annyira dühös vagyok, hogy nem szó szerint,
mert sose tennék ilyet, de most szívesen bemosnék egyet Julie-nak!
- Ó, helló! - Julie itt van?
Nincs. Nem tudom, hol van.
Hé, nem akarsz bejönni, és megkóstolni az új ízesítőmet?
Nem, köszi.
Megmondanád neki, hogy kerestem, és nagyon szeretnék beszélni vele?
Mondd, hogy vészhelyzet van!
Ó... hallottál a dalról, ugye?
- Sean is tudott róla! - De hát együtt laknak!
Nem ez a lényeg!
Julie úgy adja elő ezt a durva dalt rólam, mintha csak szórakoztatás lenne!
Még nem is hallottad, nem tudhatod, hogy mennyire durva.
Nyilvánvalóan elég durva lehet, ha Sean rögtön kitalálta,
hogy a dal miatt vagyok úgy kiakadva.
Nem hiszem el, hogy ezt tette! Én megpróbáltam felhívni,
próbáltam beszélgetni vele, amikor találkoztunk,
tényleg megpróbáltam barátságosan közeledni hozzá!
Még sose láttalak ilyennek.
Téged hogy érintene, ha megtudnád,
hogy nyilvános helyen sértő dalokat énekelgetek rólad?
Sajnálnám a közönséget, mert te szörnyen rosszul énekelsz.
Volt egy csaj, aki írt rólam egy verset harmadikban.
Lefénymásolta, és terjesztette.
Az volt a címe, hogy "Büdös lány".
Szóról-szóra emlékszem rá.
- Akarjátok hallani? - Nem, köszi.
Látod? Azóta eltelt 11 év, és te még mindig emlékszel rá.
Az ilyen dolgok traumát okoznak!
Na jó, figyelj! Julie és te meg fogjátok ezt oldani.
Úgy értem, ha velem sikerült kibékülnöd, akkor bárkivel sikerül.
Te és én, az teljesen más, úgy értem...
Julie-val nem vagyok olyan barátságban, mint veled.
Vagyis... voltam... Mindegy...
Komolyan?
Mennyi az idő?
- 10:36. - 10:33.
Elkések.
Annyira irigy vagyok rátok, hogy önálló lakásban laktok!
Nem szeretsz Meghannal lakni?
Ó, dehogynem, imádok!
Így legalább meg sem kell néznem a "The Rocky Horror Picture Show"-t.
Áll még, hogy megyünk a Modernbe?
Ti múzeumba mentek?
Igen, tudod, ilyen az élet az orvosi után.
Igen, de... elhívtam Rubyt is, ha nem gond.
Ó, persze... hogyne! És hogy vagytok?
Hogy vagyunk?
Jól. Nem randizunk, vagy ilyesmi...
Persze, tudom.
Tudod? Hogyhogy? Mondott neked valamit?
Nem. Vagyis... semmit.
Ja, és az órám egyig tart. Mit szólnál a két órához?
- Akkor 2-kor a Modernben. - Oké.
Gondoljatok rám, mert én meg ciklohexánokból vizsgázom.
- Nem sajnállak! - Ami igazán dühítő!
- A múzeumban találkozunk! - Oké, 2-kor!
Szia!
- Büdös lány, büdös lány... - Mondtam, hogy nem akarom hallani!
A rajztanár, Mrs. Sherman feladatba adta,
hogy megnézzük ezt a fotókiállítást a Modernben.
Épp úton voltam, hogy ott találkozzam Noellal...
és úgy tűnik, Rubyval is.
Valami oknál fogva, amiről később persze kiderült, hogy a világ legnagyobb iróniája,
ott és akkor pont azon gondolkodtam, mennyire fantasztikus a metrórendszer,
mennyire megbízható, mennyire tökéletes.
Nem tudom, honnan, de egyszerűen tudtam...
hogy azzal, hogy Julie felszállt, ez az utazás minden lesz, csak nem tökéletes.
Jó napot!
Kellene nekem 125 brownie délután öt órára! El tudja intézni?
Ennyire szereti az itteni brownie-t, vagy...?
Vendéglátással foglalkozom.
Egy új CD kiadására rendezett estélyre kell beszállítanom,
de a cukrászomnak aneurizmája van.
Le tudják szállítani a brownie-kat, vagy csak az időmet vesztegetem?
A menedzser a földszinten van, pillanat, és szólok neki.
- Elnézést, mi is...? - 125 brownie. Igen.
125.
Javier? Igen, itt Ben.
Az emeleten vagyok.
Figyelj, egy vevőnek kellene 125 brownie délután öt órára...
Nem tudom, valami rendezvényre. Nem tudom, azt mondta, vendéglátós.
Szőke, Javier. Gyere fel, ha látni akarod!
Igen? Biztos?
Rendben, rendben. Megkapja a brownie-kat.
Remek! Kérem, igyekezzenek, sűrű a napirendem!
Igenis, hölgyem!
Rendben hölgyeim és uraim, nem jótékony céllal árulom ezeket,
semelyik áru, amit tőlem vesznek, nem vonható le az adóból.
Viszont csupa minőségi áru, igazán kedvező áron, oké?
Van itt yo-yo, napszemüveg, varrókészlet, elemlámpa, esernyő, óra, elemek,
öt dollár.
Megkaptad az üzenetet, hogy kerestelek?
Meg.
Ez tegnap este volt. Fel... fel akartál hívni?
Nem.
Tényleg az van, hogy ezentúl csak így fogsz velem beszélgetni?
- Igen. - Jó.
Abban a pillanatban az egyetlen kellemes dolog az volt,
hogy tudtam, már csak négy megállót kell megtennem ahhoz,
hogy ne legyek többé ugyanabban a metrókocsiban Julie Emrickkel,
a gonosz dalok előadójával.
Az egészből csak két szót tudtam kivenni: "maradjanak" és "nyugodt",
és ezeket biztos nem tartottam volna be, ha tudtam volna, mi fog történni.
Az a nap... életem legfurcsább napja lett.
14:36 Egy órája a föld alatt
Elnézést, de én csak csütörtökön költöztem New York-ba.
Normális az, hogy a metró egyszer csak így megáll?
Hölgyeim és uraim!
Szeretnék bejelenteni egy rendkívüli "nem megyünk sehova" akciót!
Mindennek lement az ára négy dollárra!
Négy dollárra! Vagyis egyötöddel csökkent az ár!
Szerintem lehet, hogy ez valami gáztámadás.
Igen. Mérges gáz.
Japánban megtörtént.
Az emberek csak úgy tudtak megmenekülni, hogy kiszaladtak.
Kiszálltak a vonatból, és menekültek.
Nekünk meg szépen megmondták, hogy csak üljünk nyugodtan,
semmi idegeskedés.
De... ha nem csinálunk semmit, lehet, hogy végünk van!
Oké! Yo-yo kell ide!
Hé, hé, hé...
nálam van, ami magának kell.
- Maga gitározik? - Igen.
Igen? De sosem lehet a női Bob Dylan, ha nem vásárol egyet ezekből!
Szép, de köszönöm, nem kérem.
Kedveském, nem ezt adom ám oda!
Van másik, gyönyörű műanyag zacskóba csomagolva.
Akkor sem.
Ha felmegy innen a való világba, és venni akar egyet,
simán belekerül 10 dolcsiba!
Nem, köszönöm.
Kihagyna egy 60%-os kedvezményt?
Nem akar szájharmónikát, oké?
Értem, de ha megbocsájt,
épp egy csodálatos párbeszéd közepén voltam ezzel a kedves ifjú hölggyel.
Először is, nem biztos, hogy annyira kedves,
másodszor pedig maga idegesíti őt.
Ó, értem... tényleg... sajnálom...
Kicsit túlfeszítettem a húrt.
Semmi baj.
Nem kellett volna.
Figyelj, hallottam a dalról.
Milyen dalról?
Pontosan tudod, hogy milyen dalról, és azt is, miért vagyok emiatt kiakadva.
Szerinted az oké, hogy dalt adsz elő arról, milyen szörnyeteg vagyok?
- Még nem is hallottad. - Vannak róla elképzeléseim...
Amik talán helytelenek, én viszont a zenén keresztül adom ki a dühömet.
Ó, szóval ez történik azután, hogy már kiadtad magadból?
Két órára beszéltétek meg, nem?
Igen, igen, két órára. Remélem, nem történt baja.
- Biztos nincs semmi gond. - Igen.
Tetszik az órád!
Köszi! Ez egy új G-shock. Az interneten vettem.
Hűha! Te tényleg számítógép-zseni vagy!
Igen, igen, az vagyok... És rettentő zavarban is vagyok.
Nem kell zavarba jönnöd!
Te pedig olyan vagy, ahogy te szoktad nevezni a szépet.
Ne már, én komolyan mondtam! Én mondom neked,
mint szépkezű srácnak!
Tessék?
Van erre egy elmélet.
Összefüggés van aközött, hogy mennyire durva egy férfi keze
azzal, hogy hol van a helye a modern világban.
Figyelj, sok millió évvel ezelőtt
a legsikeresebb féfiaknak, az igazi vezéregyénisegnek volt a legdurvább keze.
És a gyengéknek, az elesetteknek
volt a legsimább.
És az évek alatt, mármint a statisztika szerint,
ez pont az ellenkezőjére változott.
Most már visszaadom.
Lehet, hogy be kellene mennünk megnézni a show-t.
Igen, Felicity bent is megtalál bennünket.
- Igen. - Oké.
Figyelj, Julie!
Nagyon sajnálok mindent, ami történt,
és nem hibáztatlak, ha dühös vagy rám, és ezt a zenéddel adod ki magadból,
de előadni egy ilyen dalt egy klubban, ahol közös ismerőseink is vannak,
ez amolyan passzív agresszió, vagy ilyesmi.
Nem, nem az.
Igazad van. Ez agresszív agresszió.
Úgy értem, érezni ezeket a dolgokat egy dolog,
de elő is adni, az már megint más.
Ezt hívják szólásszabadságnak.
És a dal nem is olyan, ami miatt ilyen kirohanást kellene rendezned.
Értékelném, ha a múltban történteket nem reklámoznád mindenkinek.
Miért érdekel ez téged ennyire? Mi miatt érzel bűntudatot?
Technikai problémák, na persze!
Épp most hallottam, mi történt. Elütöttünk valakit!
Uramisten!
- Valami öngyilkos? - Magunk alá gyűrtük?
Nagyon elkeseredett lehetett, hogy a vonat alá lépett!
- Ki tenne ilyesmit? - Talán csak egy vakond.
- Hogy mi? - Igen, tudja... azok a vakondok.
Így hívják őket. Azok az emberek, akik New York utcái alatt élnek.
Alatt?
Persze... Egész közösség él idelent.
Tudja, hallottam ilyen történeteket.
Voltak, akiket leűztek ide.
Mások meg, isten tudja miért, maguktól jöttek le.
Igaza van. Diane Sawyer is sokat foglalkozott ezzel.
Nézzen csak ki!
Amit maga sötétségnek hív, ők az otthonuknak.
Ahol a csatornalakók élnek, nekünk csak szörnyűség.
Nem igazságos, hogy embereknek így kell élni. Nem igazságos!
Na jó... mit szólsz az Ász-Mixhez?
Ász-Mix? Az Ász-Mix szörnyű.
Figyelj, csak gondolj bele, oké? Egy ételízesítőt fejlesztek.
Mi lenne, ha mondjuk mustár nem létezne, és azt kérdezném:
"Ben, mit szólsz a mustárhoz?"
Érted?
Igen, értem. Figyelj, szerintem olvasd fel az összeset, ami van, oké?
Jól van. Fat-tasztikus.
Fat-tasztikus?!
ReMix, Fűszeröntet, Salsawasabi, Riói Fűszermix?
Ez nagyon gáz!
Zestrica?
És... Ász-Mix.
Jól van, ezeket elnézve azt hiszem, az Ász-Mix nem is olyan rossz!
Megint süteményért jöttem.
Oké, én...
Kellene 25 csokoládés chips, maszolával és fahéjjal,
és le is kell szállítani. Felfogta?
Igen, fel, de utána kell néznem, hogy...
Akkor legyen szíves és igyekezzen, mert...
Elnézést!
Nem beszélhet így az emberekkel,
főleg, ha éppen pihenőidejük van,
mint ahogy nekem most, érti?
Éppen pihenőidőm van!
Nézze, nem baj, ha épp nekem kell megoldanom a maga süti-krízisét,
és az sem, hogy teljesen szét van esve, addig, amíg udvarias tud maradni!
És tudja, az sem érdekel, ha emiatt most kirúgnak.
Rúgasson csak ki, Maggie, és onnan tudom a nevét,
hogy rajta volt azon a kártyán, amit az arcomba vágott
a múltkor, mikor itt volt, a nevem Ben, és ember vagyok!
Érti?
Úgy, mint Sean. Ő Sean.
Helló!
Rendben...
Ben... nagyra értékelném, ha segítene nekem abban, hogy megkapjam
a 75 darab süteményt délután öt órára.
Megyek, megnézem.
Mit gondol arról a névről, hogy Ász-Mix?
- Tessék? - Ász-Mix.
Azzal kapcsolatban, amit mondtál...
Nem érzem magam bűnösnek, hanem dühös vagyok.
Próbáltalak felhívni, és megbeszélni veled, de te elzárkóztál.
És nekem Meghanon keresztül kellett megtudnom, mit érzel.
Nézd, nagyon sajnálom! Julie, nagyon sajnálom, hogy Bennel mentem.
Hogy érted azt, hogy sajnálod?
Úgy, hogy tudom, hogy megbántottalak, és gyűlölöm ezt az érzést.
Újra megtennéd?
Hallgatsz.
Hosszan hallgatsz, ami igent jelent, és ez nem is lep meg.
Ha te és Ben még együtt lettetek volna, persze, hogy nem mentem volna vele.
Ne próbáld mentegetni magad!
Tisztában voltál vele, hogy érzek iránta, mégis elmentél vele.
Igen, miután te elmondtad Noelnak, amit hallottál!
- Ami az volt, hogy Bennel mész. - Akkor még nem volt eldöntve!
De, csak én besétáltam, amikor éppen meg akartad csókolni,
és ezt sosem bocsájtom meg neked!
Az utolsó dolog, amit akartam volna, hogy téged megbántsalak!
Szerintem az utolsó dolog, amit akartál volna, az volt, hogy helyesen cselekedj!
A helyes cselekedethez nem vezet mindig könnyű út!
Elég, elég, elég!
Ti ketten befognátok már végre?!
Úgy értem, én csak próbálok nyugodtan ülni itt,
és türelmes maradni, mert én nagyon türelmes ember vagyok!
És azon gondolkozom,
mi lehet az a súlyos dolog kettőtök között, ami nem tudtok fél perc alatt megoldani?
Ő... elszerette a barátodat?
Megsértette az érzéseidet?
Nem, nem, várjunk csak,
kölcsönvette a kedvenc dzsekidet az engedélyed nélkül?
Ébredjetek már fel! Ezek nem problémák!
Csak luxuscikkek!
Tudjátok, hova mentem ma?
Kölcsönt akartam felvenni,
hogy nekem és a családomnak legyen mit ennünk!
Úgyhogy fogjátok be, mert rosszul vagyok, ahogy hallgatom a kis izgalmaitokat,
amit ti problémának neveztek!
Tudom, miről beszél. Láttam azt a show-műsort.
A probléma mindig relatív.
Egy összetört szív lehet, hogy jobban fáj, mint egy törött borda.
Én bevettem egy pirulát, és... talán nem vagyok egészen magamnál,
de... én a lilaruhás lánnyal szimpatizálok.
Szerintem magát elárulták.
- Mi? - Köszönöm.
Na jó, én...
mondok valamit:
én egyikőtökkel sem szimpatizálok.
Helló! Judd Berman. Ügyész vagyok.
Ki hitte volna...
És senki sem állhat egyik lány pártjára sem a tények ismerete nélkül.
Mitől vannak úgy elkeseredve?
Tudja, szerintem mi magunk között is...
Dühös rám, mert írtam róla egy dalt,
amit közönség előtt is eljátszottam.
Értem, ha ez most egy valós ügy lenne,
amit én viszek bíróság elé,
az első dolog, amit kérnék, az lenne, hogy játssza el a dalt az esküdteknek.
Nos, engem roppantul érdekel az a dal!
- Igen! Julie, ugye? - Igen.
Játszd el a dalt!
Igen, oké. Csináld csak, játszd csak el a dalt!
A dal címe "Felicity".
16:11 Két és fél órája a föld alatt
Igaz ez? Ellopta a fiúját?
Nem.
Persze, hogy igaz.
Nem, addigra már szakítottak!
Mi? Akkor te meg mit vagy kiakadva?
Igen, technikailag szakítottunk, de a helyem még ki sem hűlt addigra!
Mással is forog a vagon?
Ez egy szomorú történet.
Két jóbarátot elszakít egymástól egy férfi.
Oké, próbálom felgöngyölíteni a szálakat.
Következzenek a kérdések.
- Julie, igaz? - Igen.
Julie... igaz, hogy maga korábban együtt járt Bennel?
Igen.
Igaz, hogy maga az itt ülő Felicityt azzal vádolja, hogy elárulta magát?
Igen.
Ezt nem hiszem el!
És, hacsak félre nem értettem a dalt,
aminek egyébiránt gyönyörű a dallama...
Köszönöm.
Tiltakozom! Befolyásolja a tanút!
Bocsánat!
Igaz az, hogy maga egy lakásban lakik a szóban forgó férfival?
Igen.
Akkor hogy lehet az, hogy neki megbocsájtott,
és az állítólagos korábbi legjobb barátjának pedig nem?
- Ez nagyon jó kérdés! - Rendben.
Öt dupla sajtburger?
Tudom, hogy gusztustalan.
Hogy történt?
Nem, ezt nem mondhatom el, mert kizárt, hogy utána szóba állsz velem!
Ez anélkül is előfordulhat!
Igen, ez igaz.
Na jó... A barátommal, Felixszel lógtunk együtt,
abban a hiszemben, hogy mi vagyunk a legfrankóbb srácok a világon,
ami persze... így is volt.
- Egyértelmű. - Igen, egyértelmű.
Fogadást kötöttünk,
hogy aki kevesebbet bír enni, az fog fizetni egész este.
Elmentünk a Pepper's-be,
ami egy nagyon olcsó hamburgeres hely Bostonban,
és elkezdtünk hamburgerezni,
szinte számolatlanul faltuk, ettünk egy hamburgert, aztán jött a 2., 3., 4.
Tényleg gusztustalan.
Egyelőre még nem hangzik annak...
Nem, még nem, de máris folytatom, oké?
Pontosan egyszerre fejeztük be az ötödik hamburgerünket,
és egyszeriben mindketten hihetetlenül rosszul lettünk,
nem is tudom elmondani, mennyire.
És hát úgy nézett ki a dolog, hogy döntetlenre állunk.
Értem.
De akkor Felix felemelt egy darab sült krumplit.
Nem!
És... beleharapott.
Egy harapást. A nyerő harapást.
És én... már magát a gondolatot sem bírtam elviselni.
Nem bírtam ki, és... elhánytam magam.
És ettől persze Felix is elhányta magát.
Szóval ott ültünk ketten,
és hánytunk, mint a lakodalmas kutya.
Ez a sztori szörnyű!
Tudom. Köszi!
- Van kedved megenni valahol egy hamburgert? - Mi?!
Vagy akármit?
Semmiképpen sem hamburgert.
Rendben?
17:15 Három és fél órája a föld alatt
Nem tudom, hogy bezártság, esetleg az oxigénhiány miatt-e,
vagy hogy a világ legeslegfurcsább embereivel lettünk összezárva,
de mindenki úgy érezte, beleszólhat a történetbe.
A Julie-val való kapcsolatomat egyszeriben ízekre szedte egy csapat idegen.
Várjunk csak, várjunk csak! Ki is az a Ben?
- Az a fiú, akibe mindketten szerelmesek! - Idióta!
Jól van na, a fenébe is! Csak egy kérdés volt, attól még nem kell megölni!
Álljunk meg egy kicsit!
Szóval te tudtad, hogy Felicity évek óta szereti Bent, ugye?
És?
Akkor miért lepődtél meg? Teljesen érthető, hogy vele ment.
Én a maga helyében a régi barátaim felé fordultam volna,
azok felé, akik az egyetem előtt lettek a barátaim, és még ma is azok.
Az én esetemben ez nem igazán működőképes.
Miért nem?
Mert voltak ugyan fiúim... meglehetősen sok is, a gimiben,
de bizonyos okok miatt, amik messze bonyolultabbak, mint hogy itt,
egy metrókocsiban elmesélhetném, barátaim nem igazán voltak.
Mármint barát-barátok.
Ó, értem! Maga is egy olyan kis pipi, aki a fiúk szexuális játékszere.
Még a nevét sem tudom!
Dennis.
És a szexuális játékszert nem úgy mondtam, mint egy ítéletet.
Én is randiztam olyan lányokkal, mint maga.
Feltöltelek, bébi!
Szóval,
nekem Felicity volt az első igazi barátnőm...
így már megérthetik, miért voltam olyan meglepett, hogy azt tette, amit tett.
Mondhatnék én is valamit?
Az egyetem előtt nekem sem volt egy barátnőm sem.
De nemcsak barátnőm, hanem barátom sem,
ami totál őrület.
Oké, várjunk egy kicsit!
Ha ennyire utáljátok egymást, akkor miért utaztok együtt?
Nem együtt utaztunk.
Csak véletlenül kerültünk ugyanabba a metrókocsiba.
Én a múzeumba megyek.
- Én is. - Ez tényleg furcsa.
Talán oka van annak, hogy mindketten ezzel a metróval utaztak.
Talán maguk ketten az oka, hogy a szerelvény megállt.
Mondja ezt annak, aki a síneken fekszik!
Talán ezért vagyunk mi is itt, hogy segítsünk maguknak
újra egymásra találni.
Uramisten!
A vakondok! Ők azok! A vakondok!
A fenébe is, tényleg itt vannak! Mintha valami szafarin lennénk, vagy mi!
Testközelben vagyunk a bolygó legfurcsább állatfajával...
- Sziasztok, srácok! - Pont elkaptam!
Helló!
Szóval, ezúttal mi kellene? Néhány muffin?
Nem. Kint voltam a helyszínen, ahol a party lesz,
épp az estére készültem, és akkor belém vágott...
hogy mennyire gorombán viselkedtem ma magával.
Ó, semmi gond, tényleg. Túlvagyunk rajta.
Igen, túlvagyunk, és örülök neki.
Én is.
Tudja, én úgy értem...
örülök, hogy megmondta, amit gondolt, mert abszolút megérdemeltem.
És most miért nincs ott, hogy a nagy partyra készüljön?
Azért, mert ide jöttem... hogy meghívjam magát.
Egy nagyon jó barátom a házigazda.
Ez az oka annak is, hogy így stresszelek miatta, mert szeretném, ha jól sikerülne.
Nagyon örülnék, ha el tudna jönni.
Kilenckor kezdődik, de jöhet, amikor csak oda tud érni, rendben?
Most vissza kell mennem...
de nagyon örülnék, ha este ott találkoznánk, Ben.
Ez nagyon klassz!
Köszönöm! Bár a dolog oroszlánrészét a számítógép végzi.
Használtad valaha az After Effects-et?
Nem.
A multimédia cuccok közül az a legklasszabb!
De a legjobban az igazi háromdimenziós modellezést szeretem.
Azokkal szoktam összekoszolni a szép kezeimet.
Használtad valaha a Zap Glue nevű ragasztót?
- Zap Glue? - Igen, az a kedvenc ragasztóm.
Szóval te még a ragasztókat is osztályozod?
Igen.
És mitől olyan jó ez a Zap?
Ez egy... kétkomponensű ragasztó.
Hú, mennyire izgalmas!
Nem, még nem mondtam el a lényeget!
- Jó, rendben. - Oké.
Először egyenletesen bekened, amit össze akarsz ragasztani, az első komponenssel...
aztán hozzáadsz egy cseppet a második komponensből...
és... akkor hirtelen...
Ó, tönkretettem a gyönyörű modelled!
Semmi baj, egy kis ragasztóval megoldjuk, oké?
Oké!
18: 35 Öt és fél órája a föld alatt
Nem vette még észre?
Az emberek odafent élnek. Sok ember jár idelent,
ez az igazság. Tudott róla?
Ez az én legnagyobb...
Ahogyan én látom...
maguk legjobb barátoknak nevezik magukat, de sohasem voltak azok.
Uram, azt a helyzet, hogy szerintem tényleg azok voltunk.
Ha jól értem... márpedig szerintem jól értem,
maguk ketten akkor találkoztak, mikor mindketten nagyon magányosak voltak,
talán egy kicsit kétségbeesettek is,
és mindkettejüknek szüksége volt egy legjobb barátra.
Megosztottak egymással néhány dolgot,
és úgy kezdték emlegetni egymást, hogy "a legjobb",
de ez korai volt, nem igaz?
Lányok, ami maguk között volt, sosem érdemelte ki azt a címet!
Nekem 63 éven át volt valaki a legjobb barátom.
Gyerekkorunkban együtt játszottunk.
Együtt mentünk a háborúba.
63 év.
Mondok én valamit:
a legjobb barátot nem csak úgy kapja az ember.
A legjobb barátságnak ki kell alakulnia.
És ez nem egy pillanat alatt történik, vagy egy-két év alatt.
A barátság olyan, mint egy csomag.
Egy csomag, aminek az értéke pont annyi, amennyit beletettek.
Így megítélni valakit csupán egy év után,
még akkor is, ha minden ténnyel tisztában vagyunk,
olyan, mintha meg akarnánk mondani a végeredményt a második félidő előtt.
Én egyáltalán nem hiszem, hogy maguk legjobb barátok.
Két lehetőségből csak az egyik fog megtörténni.
Vagy túllépnek ezen, és olyan barátság lesz kettejük között,
amit már eddig is gondoltak, hogy létezik,
vagy mindezek csak emlékek maradnak.
Emlékek, melyek idővel... eltűnnek a semmiben.
Hölgyeim, és uraim, köszönjük a türelmüket....
Köszönjük, és további szép napot kívánunk!
Na, akkor sok szerencsét!
Köszönjük, neked is!
Ha valami gond lenne azzal a segéllyel, hívjon csak fel, rendben?
- Rendben! - Rendben.
Jusson eszükbe, hogy ha nem tudják megoldani, akkor nem is jelentett semmit.
Az a dal azért durva volt!
Van esernyőm öt dollárért! Lehet, hogy esik odafent!
Esernyőt, csak öt dollár!
Hú, végre levegő!
Nagyon furcsa volt ez a nap.
Igen, hihetetlen volt, nem?
Nagyon sok furcsa ember él ebben a városban.
Mi is azok vagyunk.
Igen, szerintem is.
Szóval, nem akarsz esetleg meginni valahol egy kávét vagy valamit?
Nem, köszi, most inkább hazamegyek.
Majd találkozunk.
Julie és én több órát töltöttünk egy metrókocsiban New York utcái alatt...
de nem hiszem, hogy a végén jóra fordultak a dolgok.
Azok után, amit Julie-val tettem,
azt hiszem, az egyetlen, amit tehetek, hogy a bocsánatát kérem.
Rajta múlik, mi lesz.
És még ha nem is voltunk igazi legjobb barátok,
akkor is hiányzik.
Gyere be!
Szóval itt vagy? Mi történt?
Lerobbant a metró.
Hála istennek!
Úgy értem lehetne Noel Crane még ettől is aranyosabb?
Nem tudok betelni ezzel a sráccal!
Hiába egy számítógépbúvár grafikus típus, a teste, mint egy istené!
Az ilyen párosítás nagyon ritka!
Igen, tényleg aranyos.
Tökéletes, és a lehető legjobban csókol!
Tudom, hogy barátok vagytok, úgyhogy ne is mondj semmit, oké?
Nem akarom túlbonyolítani.
Persze.
Annyira szexi!
Mi az?
Semmi.
Örülök nektek.
Én is.
És tényleg nagyon köszi, hogy nem jöttél el!
Nincs mit!
Az a dal tényleg gonosz dolog volt.
Igen... egy kicsit.
De ahogy te is mondtad, szólásszabadság van.
Igen, de akkor sem játszom el többé.
Köszönöm.
Ez a kép hihetetlen klassz, nem?
De.
Fordította: Etti simon_eszter@freemail.hu