Mi a baj?
Semmi, semmi.
Milyen szép napunk van ma, nem?
Egész reggel ugyanúgy ülsz ott.
Tényleg?
Egek, tényleg! Elkéstem.
- Egyébként mi van benne? - Tessék?
A dobozban. A titkos dobozodban.
Most komolyan, már majdnem két éve szobatársak vagyunk,
nem gondolod, hogy itt az ideje, hogy beavass?
Ó, rá fogsz jönni! Hamarabb, mint hinnéd.
Szép napot!
Ma reggel olyan különös érzéssel ébredtem.
Ez vicces, mert én is.
Aztán rájöttem, mi az.
- És mi? - Három szemeszter.
- Három szemeszter? - Már csak 3 szemeszterem van hátra,
utána lediplomázom.
Belémvágott, hogy milyen gyorsan elszáll,
és mielőtt az ember feleszmélne, már be is fejezi az egyetemet.
És utána mi lesz?
Jó kérdés.
Ijesztő kérdés.
És neked mi volt az a különös érzés?
Nem is tudom. Valószínűleg semmi.
Még három fejezetet el kell olvasnom.
Ha esetleg nyöszörögni hallanál,
egy kis ingyen süti biztos segítene rajtam.
- Szerelmi bánat? - Tessék?
Nem akartam udvariatlan lenni,
csak észrevettem, ahogy azt a fiút bámulja annál az asztalnál.
Nos... ezek szerint maga jó megfigyelő.
- A barátja? - Olyasmi.
Exbarát.
- Pontosabban exbarátok. - Értem. Nem lehet könnyű.
- Elég bonyolult ügy. - A szerelem mindig az.
- Segíthetek valamiben? - Azt hiszem, inkább én segíthetek magának.
Ez micsoda?
Segítség a szerelmi bánatban szenvedőknek.
A klinika?
Ha csalódott a szerelemben, magányos vagy elutasított...
Egyfajta gyógymód.
Egész életemben boldogtalan voltam a szerelemben.
Semmi sem segített, aztán végül hála istennek, felhívtam őket.
A gyógyíthatatlanul romantikusoknak a klinika jelenti a gyógyulást.
Kérek szépen egy bagelt! Simát.
Adom.
3 hónapig hordtam magammal a kártyát, mielőtt úgy döntöttem, felhívom őket.
Maga ne várjon olyan soká, mint én!
Bocsánat!
Tanú: Felicity Porter
A legtöbb tekintetben tipikus, 19 éves, másodéves egyetemi hallgató.
Szorgalmas, elhivatott, kedves.
Felicity Porter.
Süteményt és kávét szolgál fel névtelen pácienseknek.
Pácienseknek, akiknek egészen idáig
nem volt tehetségük ahhoz, hogy az arcára pillantva olvassanak a gondolataiban.
Felicity Porter.
Ezzel a telefonhívással megváltozik az élete.
Örökre.
SEGÍTSÉG A SZERELMI BÁNATBAN SZENVEDŐKNEK
- Felicity Porter? - Igen.
A nevem Janice. Janice King.
- Befáradhat. - Köszönöm.
Átesett már műtéten korábban?
- Műtéten? - Ez általános kérdés.
Nyolcéves koromban kivették a mandulámat.
Rendben.
Mióta fáj a szíve?
Csak az aktájához kell. Bizalmasan kezeljük.
Értem.
Azt hiszem, akkor kezdődött, mikor New York-ba jöttem.
15 hónappal ezelőtt.
Igazából csak két emberrel volt kapcsolatom,
összesen.
Hárommal, ha Davidet is számoljuk.
Vagyis összesen néggyel.
Túl nagy jelentőséget tulajdonítottam a dolgoknak.
A romatikának és a szexnek, és azt hiszem...
a szünidőknek és az időjárásnak, meg mindennek...
Nem is tudom, valami szörnyű és idegesítő oknál fogva
a szerelem fontos nekem. Ben fontos nekem.
Noel is fontos nekem, de ebből már nagyon elegem van.
Elegem van abból, hogy cipelem
a megosztottság érzését, és egyfolytában keresem
a leki társam.
Nem akarom többé ezt az érzést!
Itt írja alá, kérem!
Mi ez pontosan?
Valami pszichoterápia?
Minél előbb aláírja, annál hamarabb bemehet a doktor úrhoz.
Rendben.
Remek!
A doktor úr azonnal itt lesz.
Köszönöm.
Felicity Porter.
Nem is hallottam, hogy nyílt az ajtó.
Szívfájdalom, 15 hónap.
Foglaljon helyet!
Nézzen ide!
Azt hiszem, ez valami félreértés.
Én csak konzultációra jöttem.
Értem.
Ha nem bánja, hogy megkérdezem
miért vet alá fizikai vizsgálatnak?
Nos, meg kell győződnöm, hogy alkalmas-e a kezelésre.
A kezelésre?
Lélegezzen!
Mi a gyógym...?
- Valami gond van? - Ó, köszönöm.
Nem, köszönöm.
Igya csak meg! Nem szeretek pocsékolni.
- Köszönöm, nővér! - Nincs mit.
Leveszek egy kis vért.
Le kell tesztelnünk,
hogy maga megfelelő alany-e.
Pontosan milyen terápiáról van szó?
Léteznek terápiák törött csontokra, elszakadt izmokra,
veseátültetésre és szívbetegségekre.
És olyan eljárások is, melyek a fiziukmra hatnak.
Miért ne lenne gyógymód a megtört szívekre is?
Mit csinál ön pontosan? Mit tesz az emberekkel?
Mindent el fogok mondani, de először szükségem van egy kis vérre.
- Nem, hagyja abba! - Hogyan?
- Sajnálom, de... - Mit csinál?
Meggondoltam magam.
Várjon egy percet!
Felicity, semmi oka rá, hogy féljen!
Egy szóval sem mondtam, hogy félek.
Szia, itt Meghan és Felicity. Nem vagyunk itt, hagyj üzenetet!
Felicity Portert keresem.
A klinikáról beszélek.
Szeretnék időpontot egyeztetni a második kezelésre.
Kérem, ha tud, hívjon vissza!
- A számunk... - Halló, itt Felicity Porter.
Ma jártam maguknál, és nagyon kedves, hogy idetelefonál,
de elég világosan tudtukra adtam, hogy nem lesz második kezelés.
Nem érdekel a dolog.
Értem.
Nézze, sajnálom, ha...
Egy üvegszív?
Csak tegnap hívtam fel a klinikát. Akkor mikor küldték?
És egyáltalán honnan tudták a címemet?
És azért mentél oda, mert azt hallottad, kezelni tudják a megtört szíveket?
Igen.
De ne mondd el senkinek, rendben? Olyan kétségbeejtően hangzik...
Igazad van, tényleg kétségbeejtő.
A doktor a megkérdezésem nélkül akart vért venni tőlem.
Lehet, hogy vámpírok irodája volt.
Tényleg olyan érzésem volt.
Én mondom neked, furcsa dolgok történtek ott.
Ez kicsit úgy hangzik, mint mikor én voltam kétségbeesett,
és egy templom mellett mentem el,
ahol felajánlottak egy ingyen boldogság-tesztet,
szóval bementem, és elmondták, hogyan fognak segíteni nekem.
Segíteni, hogy jobb ember lehessek,
és hogy szükségem van rájuk, úgyhogy megcsináltam a tesztet.
Mekkora bénaság! Aztán meg akarták vetetni velem azt a könyvet.
Elena!
Nem olyan hosszú sztori, engedd, hogy befejezzem!
Ott van egy férfi, és engem bámul.
- És cuki? - Nem. Olyan...
- ...mint egy hulla. - Akkor mondd, hogy "Kösz, nem!"
Beszélni akar velem.
Mikor a klinikán voltál mit vettél be?
Semmit.
Kivéve a vizet.
- Maga! - Mit akar?
Gyorsan mondom, mert megláthatnak.
Ne engedje, hogy megtegyék, találja meg a kiutat!
- Mit akar...? - Nem tudom, hogyan...
Nekem már túl késő.
De magának még van választása.
Tartsa magát távol a hótól!
- A hótól? - Hát nem látja?
Menekülnie kell! Ne engedje, hogy megtegyék!
Kik, és mit? Miről beszél?
A klinikáról.
- Az eljárásról. - Voltam a klinikán, és nemet mondtam.
- Nem veszek részt! - De igen!
Felicity, hát nem érti? Épp most kezelik!
- Tartsd távol magad a hótól? - Micsoda badarság ez?
És mit mondott, mi történik veled, ha havazik?
Nem mondta el, mert eltűnt.
Oké.
Utálom, hogy racionális vagyok, de hogy tud valaki csak úgy eltűnni?
Nem tudom. Ott volt a könyvsorok között, aztán meg nem.
- Mit csinálsz? - Megnézem az időjárás-jelentést.
Ha netán eltűnsz, mikor legközelebb havazik,
legalább felkészült leszek.
Szerinted hogy értette?
"Épp most kezelik!"
Jó napot!
Helló!
Hogy ment?
Eljöttem. Odamentem, de eljöttem.
- Én is ezt hallottam. - Ezt hallotta?
Akkor miért kérdezte, hogy hogy ment?
Vissza kellene mennie.
Azt akarták, hogy ezt elmondjam önnek.
Adhatok valamit? Egy bagelt, simát?
Nem, köszönöm.
Csak magához jöttem.
Na jó, ő tényleg furcsa.
- Klinika. - Igen, halló!
Beszélhetnék az iroda vezetőjével, kérem?
- Felicity? - Igen.
Beszélhetnék valakivel? Ez már zaklatás!
Ha nem hagyják abba, feljelentem magukat!
Gondoskodom a dologról.
Köszönöm!
És hálás lennék, ha nem tenné l...
Felicity!
Nyissa ki a 67-est!
Mikor hagyod már végre abba ezt a hülye kazettagyártást?
Felicity?
Szörnyen nézel ki.
Nem akarod elmondani, mi a baj?
De igen.
De... azt fogod hinni, hogy megőrültem.
Dehogy!
Julie...
De azt fogod...
Az lesz a legjobb, ha nem beszélek róla, oké?
A klinika felhívott. Elmondták, mi történt.
- Hogy mit csináltak? - Szeretnék, ha visszamennél.
Téged hívtak?
Julie, én csak egy konzultációra mentem oda!
Nem hagynak békén, és most már a barátaimat is zaklatják?
Felicity...
Mióta a klinikán jártam, dolgok történnek velem.
A múlt éjjel a diktafonom beszélt hozzám.
Azt mondta, "Nyissa ki a 67-est!", ehhez mit szólsz?
- Talán a stressztől van. - Stressz?
Az érzelmi zűrzavarnak nagyobb hatása lehet, mint gondolnád.
Nagyon sajnálom, hogy molesztáltak!
Felhívom a rendőrséget. Pontot teszek a végére,
még mielőtt bemegyek az új munkahelyemre ma este.
Én is elmentem hozzájuk, még a nyáron.
Tessék?
Szerinted hogy jutottam túl Benen? Hogy bocsájtottam meg neked?
Végigcsináltam az eljárást.
Te?
Tudom, hogy furcsa helynek tűnik, egy kicsit ridegnek,
de olyan, mint minden más, ami tényleg működik,
a rajongója leszel.
Te elmentél a klinikára?
A legjobb dolog, amit valaha tettem.
Akkor mondd el, mit csináltak veled?
- Milyen a kezelés? - Azt nem mondhatom meg.
Miért nem?
Titoktartási nyilatkozatot kell aláírni.
Julie, én kérdezlek! Kérlek, a józan eszem érdekében.
Mit csinálnak az emberekkel?
Csak ők magyarázhatják el, de tényleg nagyon jó, amit csinálnak.
Itt is vagyunk.
Bármilyen használt eszközt vagy tubust csak tegyen ide tisztításra!
Rendben.
És ne felejtsen el kesztyűt viselni!
Sosem tudhatja, mi van azokban a kémcsövekben.
És egy gyors felmosás minden este,
a foltokkal ne törődjön,
- ...lehetetlen megszabadulni tőlük. - Könnyűnek hangzik.
Még valami.
Ezeket törölje le, mielőtt elmegy.
Látott már holttestet?
Nem.
Inkább ne! Kérem!
Az utóbbi napok már így is épp elég ijesztőek voltak.
Rendben.
- Sok szerencsét! - Köszönöm.
Mennyit fizetnek ezért a munkáért?
Nem eleget.
Ne is mondja! Egy ilyen lány, mint maga...
egyedül egy ilyen helyen... Mindenhol halottak.
- Én nem vállalnám. - Hűha, köszönöm!
Komolyan gondoltam, amit mondtam, hogy sok szerencsét!
Felicity!
Látni akarja, hogy mit művelnek a klinikán az emberekkel?
Húzza ki a cipzárt!
Jöjjön, és nézze meg, mit tettek!
Jöjjön, nézze meg!
Így kezelik a megtört szíveket!
Kivágják a szívét a mellkasából!
Magával is ezt fogják tenni!
Felicity?
Mi volt abban a vízben?
- Hogyan, kérem? - A vízben!
Felejtse el! Hol van az orvos? Beszélni akarok az orvossal!
Itt vagyok.
Felicity! Mi a baj?
Mit művelt velem?
Nem értem.
Amióta itt jártam, dolgokat hallok és látok,
és olyan emberekkel beszélgetek, akik talán nem is léteznek!
- Ezért akartuk, hogy... - Nem magához beszélek!
Felicity, nyugodjon meg! Vegyen egy mély levegőt!
Ne mondja, hogy nyugodjak meg, azt mondja meg, mi volt a vízben!
- A vízben? - A vízben!
A vízben, amit ő hozott be! Aminek a megivására maga biztatott!
Miért volt annyira fontos, hogy megigyam azt a vizet?
Felicity, magának segítségre van szüksége.
Nem, magának lesz szüksége segítségre, mert feljelentem a rendőrségen,
az egészségügynél és az orvosi kamaránál is!
Semmi nem volt a vízben, Felicity, láthatta, hogy én is megittam.
Maga másik pohárból ivott. Bizonyára ez a csel!
Ő behoz két poharat, magának adja a sima vizet,
- a páciensnek meg a... - Hallja is, amit mond? Maga őrült.
Akar hallani valami őrültséget? Tegnap este...
egy halott férfival beszélgettem!
És tudja, mit mondott? Hogy maguk kivágják az emberek szívét!
És mivel helyettesítjük be?
Nem tudom... Talán egy géppel...
Egy számítógéppel. Bármivel, ami nem érez, ami nem emberi...
- Maga képzelődik. - Igen? De ezt nem csak képzelem!
A bélyegző szerint egy nappal azelőtt adták fel, hogy idetelefonáltam.
Honnan tudták, kinek küldjék? Honnan tudták a címemet?
Hadd tegyek fel egy egyszerű kérdést!
Honnan tudja, hogy az üvegszívet nem csak képzeli?
- Tessék? - Amit elmondott, lehetetlen.
Honnan tudja, hol ér véget a valóság, és hol kezdődik a képzelet?
Tudom, hogy igazi, mert érzem, úgy, ahogy a fájdalmat is a bal karomban.
Felicity, a fájdalom a karjában egy fizikai állapot,
amit meg kell vizsgálni. Hadd lássam!
Hagyjon békén! Ne nyúljon hozzám!
Hagyja békén a karomat, és a szívemet is!
A legokosabb, amit tehet, ha együttműködik.
Igaza van, Felicity.
Minél jobban ellenáll, annál rosszabb lesz.
- Hagyjanak békén! - Esküszöm, hogy csak jót akarunk.
Semmi baj, minden rendben lesz.
Mi van, ha tényleg megőrülök?
Mi van, ha tényleg nem volt semmiféle férfi a könyvtárban,
aki azt mondta, hogy harcoljak, vagy hogy tartsak a hótól?
Vagyis...
Lehet, hogy Julie-nak igaza volt.
A stresszel kapcsolatban.
- Uramisten! - Mi az?
Talán soha nem is beszéltem Julie-val erről az egészről.
Noel, meg fogok őrülni? Ez történik most velem?
Nem. Mindenre van magyarázat, te is tudod.
Csak szerettem volna jobban lenni, kiűzni ezt az ürességet a szívemből,
és bármit megtettem volna érte.
Olyan buta vagyok!
Felicity, minden ember más.
Van, akinek az alkohol a gyengéje.
Másoknak a szerencsejáték vagy a drogok.
Neked pedig... a szerelem.
Számodra a szerelem egy megfoghatatlan dolog, amtől teljesnek érzed magad...
...vagy pedig belepusztulsz.
De annyira valóságosak! A férfi a könyvtárban és...
a hang a diktafonon...
a hulla a laborban, mind olyan igazinak tűntek!
Azok is voltak. Én hiszek neked, Felicity.
Jóban-rosszban együtt... velem már csak így van.
Mindig is hittem benned.
Köszönöm!
A kérdés az, hogy mit tegyünk most?
Nem akarok kockáztatni, fel akarom jelenteni a klinikát a rendőrségen.
Hogyha meg fogok őrülni, és ez tényleg csak illúzió,
inkább ne legyen igazam, és megyek a börtönbe, mintsem engedjem,
hogy egy ártatlan férfit vagy nőt megcsonkítsanak,
vagy akármi is az, amit ott csinálnak.
Rendben. Veled megyek.
Komolyan?
Ha tényleg ezt akarod, feljelentjük a klinikát a rendőrségen.
Noel, köszönöm!
Köszönöm!
Át kell öltöznöm.
És mit mondott még az a férfi a könyvtárban,
mármint a klinkáról?
Semmit, rettenetesen félt.
Neveket nem mondott, ugye?
Nem ismerted fel? Úgy értem, nem láttad már korábban?
Nem.
Mert szeretném tudni, ki lehetett az a fickó.
Elég sok idő eltelt mióta utoljára póló nélkül láttál.
Noel!
Igazság szerint Julie mesélt nekem a klinikáról pár héttel ezelőtt.
- Ne! Nem! - Gondolj csak bele, Felicity!
Ez az egyetlen módja annak, hogy mind túlélhessük...
ezt az egész érzelmi zűrzavart, hogy ki kibe szerelmes,
ki kivel fekszik le, szerinted tényleg megéri?
És egyébként mégis mi a fene az, amit keresünk?
- A szerelmet! - A szerelmet?
Ez az egész hihetetlenül túl van értékelve!
Hadd kérdezzek valamit!
A klinika garantálja, hogy többé sosem fog fájni a szíved.
- Nem azt mondtad, hogy ezt akarod? - Igen, de már nem!
Ha a szívem nem érez semmit, akkor én sem érzek semmit!
Megteheted te, Julie vegy akárki, de én nem!
Hogyha érezni tudom a szerelmi bánatot,
akkor talán érezhetem a szerelmet, a boldogságot is!
Ez rettentő régimódi, Felicity.
Én ilyen vagyok! És ilyen akarok lenni!
Fogalmad sincs, mi történik veled, ugye?
- Nem érzed. - Mit nem érzek?
Végy egy mély lélegzetet!
Miért mondja azt mindenki, hogy vegyek egy mély lélegzetet?
Így működik az altatás.
Altatás?
- Csak végy egy szép... - ...mély lélegzetet!
Hol vagyok? Mi történik?
- Minden rendben. - Mit csinál velem?
Mit akarnak csinálni velem?
Semmit.
Hogyhogy semmit? Akkor miért vagyok itt?
Bizonyára álmodott a kezelés alatt.
Még beszélt is.
Csak kis dózist kapott a beavatkozáshoz.
Miféle beavatkozás? Semmibe sem egyeztem bele!
Ha nem tévedek, ezt maga írta alá.
- Uramisten! - Szerintem nagyon meg lesz elégedve.
Álmomban...
...maga szíveket operált ki.
Micsoda őrültség, nem igaz?
Doktor... Doktor...
Doktor Hó.
Doktor Malcolm Hó.
Gratulálunk, Felicity. A szíve nem fog többé fájni.
Kábítsa el újra!
Nem tart örökké.
Ne gyere közelebb!
Ugyanígy éreztem magam, mikor itt ébredtem. Szédülten, zavarodottan...
Noel vagyok, emlékszel?
Nem viccelek, szétrúgom a segged!
Nyáron elvégeztem egy önvédelmi tanfolyamot.
Hogy tehetted ezt velem?
Hogy voltál képes elhallgatni az igazságot a klinikáról?
Fogalmam sincs, miről beszélsz.
- Mutasd a mellkasod! - Miért?
Mutasd meg!
Nem értem, minek örülsz ennyire.
Semminek. Nyilván csak egy... álom volt.
Szörnyű álom volt. Egy igazi rémálom.
Tudod, mit? A rémálom még nem ért véget.
Hacsak nem tudod megmondani, hol vagyunk.
Hogy érted ezt?
Ez a szoba. Ez a hely. Hogy kerültél ide?
Milyen úton jöttél? Melyik épületbe léptél be?
Milyen lifttel érkeztél? Milyen folyosón jöttél ide?
Itt ébredtem fel a földön.
Akkor bizonyára nem tudod, milyen ajtón jöttél be,
mivel ennek a szobának egyáltalán nincs ajtaja.
- Ez lehetetlen. - Igaza van.
Már minden centiméterét megnéztem,
- de semmi. - Már hónapok óta itt vagyunk.
Szia!
Hónapok óta? Nem, ez lehetetlen.
Várjatok! Nemrég volt téli szünet, és visszajöttünk New York-ba, nem?
Nem tudjuk.
- Hányan vagyunk még itt? - Ennyien. Csak mi.
Eddig négyen voltunk, most már öten vagyunk.
De mind itt vagyunk, úgyhogy biztos van valami magyarázat.
Valami ésszerű.
Mi mind átéltük ezt. Próbálsz ésszerű lenni,
logikusan gondolkodni. De az igazság az,
hogy az ésszerűség itt egyáltalán nem működik.
Hogy lehet ez? Ez a következő kérdésed, ugye?
Honnan jön az étel? Jó ideje itt vagyunk, ki ad nekünk enni?
Felkészültél? Senki.
Bizonyára ez még mindig álom.
Mindannyian ugyanazt álmodjuk?
Lennie kell valahol egy ajtónak!
Keresd csak, ahol akarod, nem fogsz találni semmit.
Elenának igaza van, az idődet vesztegeted.
Csak az idegeidet készíted ki.
Próbálod megoldani, mint egy puzzle-t vagy egy vizsgafeladatot,
de végül feladod, mert frusztrált leszel és kimerült.
Hacsak nem pont ő az, aki rájöhet.
Julie, már rohadtul elegem van az optimizmusodból!
Hé, ne mordulj rá csak azért, mert reménykedik!
Nem létezik megoldás!
Mindnyájan itt ragadtunk!
Lehet... hogy valami baleset történt...
Talán mind meghaltunk.
Lehet, hogy ez a pokol.
A pokol?
Egy szobába zárva két ilyen édi pasival?
Már átvettük az összes egyértelmű következtetést.
"Talán mind meghaltunk."
"Lehet, hogy elraboltak a földönkívüliek, és ez valami
intergalaktikus kínzókamra várószobája."
"Talán mind ugyanabban a buliban voltunk, és szar volt a puncs."
"Talán valami felsőbbrendű faj állatkertjében vagyunk."
"Vagy a gyerekek kisállatai."
És mi van mind közül a legszövevényesebbel?
"Mi van, ha egyáltalán nem is vagyunk emberek?"
Ez örültség! Persze, hogy emberek vagyunk.
Mit tudunk egymásról?
Tudjuk a nevünket.
Mind ugyanarra az egyetemre járunk,
és úgy döntöttünk, megosztunk egymással néhány dolgot,
de mi van még?
Emlékszem, hogy a nevelőszüleim neveltek fel, csak éppen
arra nem emlékszem, hogy néznek ki.
Már három éve járok egyetemre, és alapvetően nincsenek barátaim?
Egyikünk sem emlékszik semmire az egyetem előttről,
és utána is csak néhány részletre.
Nincs élelem, nincs víz, nincs napsütés, se ajtók.
És semmi emlék arról, hogy mi történt ezelőtt.
Csak idő kérdése,
és elkezded kérdezgetni magadtól ugyanazt a kérdést.
Kik vagyunk?
Talán minden...
amit korábban normálisnak hittünk...
...talán az volt álom.
Lehet, hogy ez a valóság.
Ez a hely, talán ez a valóság.
Legalább a gitárom itt lenne!
Hála istennek, hogy nincs itt a gitárod!
- Ez meg mit jelentsen? - Semmit.
Ezen a helyen hogy lesz belőlem orvos?
És belőlem grafikus?
És belőlem...
Mit akarsz kezdeni az életeddel, Ben?
Semmit. Az égvilágon semmit!
Nézz körül! Ez az, amit csinálok.
Nem maradsz itt örökre ezen a... ebben a semmiben.
Mi lehet odakint?
Akármi is, biztos jobb, mint idebent.
- Szép volt! - Én legalább próbálkozom.
Én legalább okosabb vagyok, mint hogy nekirohanjak a falnak.
- Ben, jól vagy? - Hogy lehetne bármelyikünk is jól?
Csapdába estünk.
- Ki akarok menni! - Mind ki akarunk.
Mi lenne, ha kimásznánk?
Ha felkapaszkodnánk egymáson, és kimásznánk?
Akárki jut ki, hoz segítséget, visszajön a többiekért.
Én félek, ki tudja, mit találnék odakint.
Majd én megcsinálom.
- Add a kezed! - Oké!
Istenem!
Oké!
Add a kezed!
Mennyire vagy közel?
Majdnem ott vagyok!
Eléred?
Majdnem! Húzzátok ki magatokat!
Nyújtózkodjatok! Mindenki nyújtózkodjon!
- Jól vagy? - Mit látsz?
Mi van ott?
- Felicity, mi van odakint? - Hol vagyunk?
Felicity!
Ez meg hogy történt?
Menj szépen vissza!
A kis barátaidhoz.
Felicity Porter.
Egy dobozba zárva.
De nemcsak abba a dobozba, ami a szobatársa által uralt lélekcsapda,
...hanem egy másfajta dobozba is...
...egy furcsa, szürke zónába...
...ahol az, hogy mit akarsz, mi kell neked...
...vagy hogy mi leszel, örök kérdés marad.
Felicity Porter.
Egy helyen, amit úgy hívnak...
...Egyetem.
Fordította: Etti simon_eszter@freemail.hu