Uşurel, poliţistule! De ce eşti aşa nervos?
Scuze, nu sunt de pe-aici.
CSI: NY Sezonul 9 Episodul 3
Traducerea & adaptarea: Andrada2003
CU 72 DE ORE MAI DEVREME
N-are portofel, dar era o etichetă pe rucsac.
L-am căutat în baza de date şi i-am găsit adresa.
Se numeşte Ethan Grohl, 19 ani, locuieşte în zona Brooklyn.
Am cerut materialul de pe camere. Poate ne arată ucigaşul.
- Cine l-a găsit? - Un biciclist.
Cauza morţii e exsangvinarea, datorată înjunghierii în abdomen.
Aspectul rănii indică folosirea unei lame zimţate.
Se pare că a încasat şi un pumn în nas.
Poate l-a lăsat inconştient până a murit datorită hemoragiei.
Nu cred că a durat prea mult.
Are nişte contuzii pe oasele pumnului.
Sigur a fost o luptă.
Oare îl cunoştea pe agresor?
Mac?
- Crezi că sunt false? - E prea devreme să spunem.
Dacă sunt reale, ce naiba caută tipul ăsta
cu pozele unei fete moarte în rucsac?
Poate moartea lui are legătură cu a ei.
Oricum, se pare că avem deja două crime.
Credeam că nu mai trece odată cina.
Nu ţi-a plăcut cum povesteam despre serviciu?
Ba da, dar mă gândeam întruna la desert.
Stai aşa!
- Ce-i? - Ai auzit?
Nu-mi aud decât bătăile inimii. De ce?
Vorbesc serios. E cineva în casă.
Poliţia! Mâinile sus!
Doamne... Eu sunt, mamă.
- Bună, dnă Danville. - Ziceai că e la o petrecere.
- Te credeam la petrecere, Ellie. - E acasă la Sammy, trei etaje mai jos.
Am venit să mai luăm nişte apă minerală.
- Am înţeles. Care "noi"? - Jordan, mama. Mamă, el e Jordan.
Te-aş prezenta şi tipului cu păr pe piept, dar nu ştiu cine-i.
- Ce-ai găsit, Sid? - Mac...
- Ştii ce spunea Eraclit din Efes? - Nu mi-a trimis nicio notiţă.
A fost un filosof grec din antichitate care a spus:
"ochii sunt martori mai buni decât urechile".
În cazul lui Ethan, a avut dreptate.
Asta-i o lentilă de contact.
Am găsit-o în părul dlui Grohl.
I-am căutat şi perechea.
Atunci am văzut şi... astea.
Uită-te pe ecran.
- Cicatrici chirurgicale? - Incizie a corneei, mai exact.
A fost înlocuită de operaţia cu laser,
dar încă se foloseşte pentru tratarea astigmatismului,
iar cicatricile sunt relativ recente.
Înseamnă că Ethan nu avea nevoie de lentile de contact.
Asta ar putea fi a ucigaşului.
Ai ochi buni, Sid.
Doamne sfinte, e Mary.
Îmi pare rău, dnă şi dle Portico,
dar pe plicul cu poze era trecut numele dv.
Este... Vreţi să spuneţi că Mary e moartă?
Din câte-am văzut, mă tem că e posibil.
Cine i-a făcut aşa ceva?
Suntem abia la începutul anchetei.
De ce-ar fi trimis cineva pozele astea părinţilor?
Nu pentru răscumpărare, sigur.
Dintr-un anume motiv, voiau ca familia Portico s-o creadă moartă.
Am înţeles că v-aţi certat cu Mary acum câteva săptămâni.
Le-am spus poliţiştilor, a fost ceva obişnuit.
Să spele şi ea vasele, să-şi adune hainele murdare,
să nu mai stea mereu pe net...
Ne-am culcat certaţi şi, a doua zi dimineaţă, dispăruse.
Are doar 15 ani.
Avea ceva prietene apropiate?
Sau băieţi? Avea vreun confident?
E timidă, nu prea are prieteni apropiaţi.
- Dar duşmani? - Nu.
Voia să se integreze.
Îl cunoaşteţi pe tânărul acesta? Se numeşte Ethan Grohl.
- Nu. - N-a pomenit niciodată de el.
- Credeţi că are vreo legătură? - Investigăm.
Am verificat locuinţa lui Ethan. Nu sunt urme de crimă sau de luptă.
- Ceva morţi neidentificaţi? - Am verificat în împrejurimi.
Nimeni nu se potriveşte descrierii ei.
- Mary nu avea mobil? - Ba da, a avut.
L-a pierdut.
I-am spus că pe următorul şi-l va lua din banii ei.
De ce naiba nu i-am luat unul nou?
- Avea un card bancar. - I l-am dat de ziua ei, la 14 ani.
Am crezut că o va face mai responsabilă.
De ce, aţi aflat ceva?
Extrasele bancare arată că a retras 700 $ din cont
în ziua dispariţiei.
Erau toţi banii câştigaţi ca bonă.
Vreţi să spuneţi că a fugit? Că plănuia să scape de noi?
Nu vreau să spun nimic.
Din păcate, ceea ce era un caz de dispariţie
s-a transformat într-un caz de crimă.
Vreau să ştiu ce-a păţit fiica mea
şi vreau ca acela care ne-a răpit-o să plătească.
Vă dau cuvântul meu că aşa va fi.
Nu-i nimic mai greu pe lume.
- Decât să fii poliţist? - Decât să fii părinte.
N-ar fi bine ca fiica noastră să poarte armură
când va fi adolescentă?
După pozele astea, sunt de acord.
- Ai rezolvat cazul? - Eu? Credeam că tu ştii răspunsul.
Amprenta de talpă nu era a lui Ethan, deci poate fi a ucigaşului,
sau a oricui altcuiva.
Am identificat particulele portocalii ca fiind vopsea uscată,
dar nu le găsesc în baza de date.
0 la 2 în familia Messer.
- M-ai sunat? - Mulţumesc că ai venit, Sid.
Fii serios.
Stau toată ziua într-o cameră frigorifică fără semnal.
Trăiesc pentru invitaţii ca aceasta.
Atunci, iată foto-topsia.
Uită-te la poze şi spune-mi dacă poţi determina cauza morţii.
Pot să observ multiple contuzii în zona supraorbitală,
precum şi pe septul nazal.
O baltă de sânge cu diametrul de 45-50 cm,
provenind de la nas, gură şi rănile de pe scalp.
M-aş hazarda să afirm
că moartea s-a produs datorită unei lovituri în cap.
- Aşa e? - Să fac puţin pe avocatul diavolului.
- E posibil ca rănile să nu fie reale? - Nu.
Şi fiică-mea a încercat odată să falsifice o hemoragie nazală,
ca să scape de un test la şcoală.
Recunosc tertipurile astea.
Ceva îmi ridică însă un semn de întrebare.
Ce-i cu urma aia?
Ce chestie, are 15 ani şi ia droguri.
Din păcate, nu-i pot face analizele toxicologice pe fotografie,
deci nu pot confirma.
- Mă tem că atât vă pot spune. - Mulţumesc, Sid.
Poate aflăm ceva de pe ceasul ei. E cu faţa în sus.
Poate stabilim ora când au fost făcute pozele.
- Asta e la 4:30:58. - Asta la 4:31.
Şi pe poza asta, la 4:30:56.
Asta-i deci prima poză.
A doua...
A treia.
Într-un interval de patru secunde de la început până la sfârşit.
- E o problemă. - Care?
Condensul.
De ce e înceţoşat geamul ceasului în ultima poză?
Fiindcă era aproape de gură. Fata respira.
- Poate n-a fost omorâtă în bătaie. - V-aţi grăbit să chemaţi legistul.
Când a fost făcută ultima poză, Mary Portico era în viaţă.
Lasă telefonul, Ellie. Ştii că n-ai voie cu el la masă.
- Nu ţi-e foame? - Am mâncat ceva la şcoală.
Ţi-am spus că vin să pregătesc cina.
- Trebuie să discutăm. - Nu vreau să discutăm.
- De ce nu? - Fiindcă va fi din nou un monolog.
Nu va fi. Începe tu.
Dă-i drumul, întreabă-mă ce vrei.
- Cum îl cheamă? - Cade.
- Super. - Stai jos.
E agent FBI. A venit din California.
- Am lucrat cândva împreună. - Se pare că mai mult de-atât...
Da, fiindcă am crezut că rămâi la Sammy după petrecere.
Te-am găsit însă în bucătărie cu tipul ăla, cum îl cheamă...
Jordan, ţi-am spus.
E în clasa a IX-a, joacă baschet. Nu-i mare lucru.
Nu-i mare lucru?! Puteam să vă omor pe amândoi!
E vorba de siguranţa ta aici,
nu-mi pasă dacă era Jordan, Drake sau toată echipa.
Nu ai voie să aduci pe nimeni acasă când eu lipsesc, fără să-mi spui,
mai ales dacă nu ştiu cine e omul.
Nu te uita aşa la mine.
Eu sunt adult, tu eşti copil.
- Nu sunt copil. - Mă rog, adolescentă.
Avem însă nişte reguli.
Ştiu, ale tale sunt diferite de ale mele.
Bine. Hai să mâncăm.
- A fost primul tău sărut, Ellie? - Acum faci mişto?
Nu pot să cred că nu vorbeşti cu mine despre lucrurile astea.
Fiindcă ştiam că aşa vei face.
- Adică mă va interesa? - Nu, îţi vei băga nasul peste tot.
Ellie, vreau doar să ştiu ce simţi.
Încă nu ştiu nici eu.
Tu ştii?
- Vrei fasole verde? - Nu, am teme de făcut.
Ethan avea la el droguri când a fost atacat.
Heroină, cocaină, LSD şi B12.
- B12? - Chiar şi drogaţii iau vitamine.
Am găsit tubul ăsta şi folia în rucsac.
Materialul de pe camere arată că ucigaşul stătea la pândă,
dar la ora aia cred că vâna pe oricine.
Ethan a trecut pe-acolo la momentul nepotrivit.
Când ucigaşul n-a găsit bani, a luat ce era de valoare.
Heroina, dar nu s-a atins de plicul cu poze.
Înseamnă că nu ştia nimic de Mary Portico.
Ethan însă ştia.
Boyd Hackman, principalul suspect în uciderea lui Ethan Grohl.
A făcut de câteva ori puşcărie pentru atac şi jaf armat.
Frate...
Nici maică-sa n-ar iubi aşa o faţă.
- Unde e? - A dispărut, eliberat condiţionat.
N-a mai trecut pe acasă de o zi. Poliţiştii îi supraveghează casa.
I-am verificat factura telefonică a lui Ethan şi am găsit
zeci de apeluri către şi de la un număr cu 212
cu 36 de ore înainte să moară.
M-am gândit că e important.
Numărul e al lui Oliver Epps, de care încerc să dau acum.
I-ai întrebat pe părinţii fetei dacă ştiu numele de Epps?
- Imediat fac şi asta. - Bine.
Se pare că şi tu ai mult de lucru...
Se poate spune şi aşa.
- Det. Danville... - Agent Conover, mersi că ai venit.
Cu plăcere. Preferam să ne întâlnim la hotel, fiindcă au nişte cocteiluri...
- Cele mai bune. - Am nevoie de ajutorul FBI
s-o găsesc pe Mary Portico, o minoră dispărută acum două săptămâni.
Credeam că e moartă,
dar există o şansă să fie vie şi în pericol imediat.
Deci, dacă-i moartă e cazul tău, iar dacă e vie e al meu?
Tu te ocupi de depistarea persoanelor dispărute
şi ştiu că eşti în concediu, dar e vorba de o adolescentă.
Şi-a golit contul, ar putea fi oriunde.
Trebuie să lărgim aria de căutare şi am nevoie să mă ajuţi.
Ai tot ce-ţi trebuie aici.
- Îţi place să profiţi de mine, nu? - Nici n-ai idee...
- Îmi ies deja ochii din orbite. - Încă puţin, iubitule.
Trebuie să ne dăm seama unde-au fost făcute pozele.
Podelele nu ne dau niciun detaliu.
Lampa e producţie în serie.
Ai verificat hârtia din colţ?
Da, e de la mâncare la pachet, dar nu scrie numele.
Este o adresă parţială acolo.
Strada Ulton... probabil Fulton, dar sunt sute de restaurante acolo
şi niciunul nu foloseşte astfel de model.
Să ne mai uităm o dată la sticla de bere.
După apropierea de corp, a fost spartă în cursul luptei.
Nu văd eticheta.
Stai puţin. Vezi aia?
- Ce? - Bucata de sticlă din mijloc.
Se reflectă ceva în ea.
- Din fereastră. - Se vede soarele.
Era ora 16:30, deci e un apus în partea de vest.
Reflectă ceva.
Mi se pare mie, sau e clădirea Flatiron?
Nu ţi se pare.
Clădirea Flatiron are 22 de etaje,
deci locul crimei trebuie să fie vizavi, sub etajul 20,
cu vedere directă la faţada Flatiron.
Bună ziua, domnule.
Sunt det. Lovato de la poliţia New York.
Căutăm o tânără dispărută. Putem să ne uităm prin casă?
Bună ziua, sunt det. Messer, poliţia New York.
Căutăm o tânără dispărută.
Căutăm o tânără dispărută...
Putem să ne uităm prin apartament?
Bună, sunt det. Lovato, poliţia New York.
Pot să mă uit prin apartament?
Sunt det. Messer, poliţia New York.
Pot să mă uit prin apartament?
Bună. Poliţia New York.
- Mi-ai trezit copilul. - Îmi pare rău, mă scuzaţi.
- Nu văd nicăieri podele ca acelea. - Nici eu.
Nici ferestrele nu sunt la fel. Nu văd cum s-ar reflecta imaginea
în vreunul din apartamentele astea.
Au verificat mai multe etaje?
Toate care se puteau încadra în unghiul stabilit,
dar nimic nu se potrivea cu locul uciderii lui Mary.
N-are sens.
Dovezile ştiinţifice arată că era acolo.
- Mai ştii ceva de la Flack? - Nu-l găsim pe Oliver Epps.
- Cu el vorbea la telefon Ethan Grohl? - Da.
Părinţii lui Mary îi cunosc numele.
Era într-o clasă mai mare decât Mary, la şcoală.
Ea a fost îndrăgostită de el, el a plecat, acum vreun an.
Deci nu ştim unde e,
dar sigur el e legătura între Ethan şi Mary.
- Epps are familie? - Flack încearcă s-o găsească.
Am găsit ceva interesant.
Numărul cu 212 de la mobilul lui Oliver e local,
dar semnalul a fost triangulat în altă parte.
Oliver l-a sunat pe Ethan de pe coasta de vest.
Ce-am zis?
Cheamă-l pe Conover, ne vedem în sala de şedinţe.
Ceaţa de pe ceasul lui Mary poate fi ultima ei suflare.
- Prioritatea e s-o găsim, nu? - Sigur.
Am căutat-o însă în locul greşit.
Mary a scos 700 $ de la bancomat. Ştim că era îndrăgostită de Oliver.
Cred că i-a folosit să fie cu el.
Strada Fulton nu e numai în Manhattan.
Clădirea Flatiron mai există şi în alte oraşe.
Lindsay n-a găsit în baza de date vopseaua portocalie
fiindcă n-avea cum.
E o vopsea brevetată, care a apărut în 1930.
Se găseşte într-un singur loc.
Moartă sau vie, Mary e undeva prin San Francisco.
Flack confirmă că ăsta e apartamentul lui Oliver,
vizavi de clădirea Flatiron.
Am vorbit cu administratorul.
Chiria e plătită de părinţii lui Oliver, care locuiesc în Long Island.
Cică nu l-au mai văzut de când s-a mutat în San Francisco.
Administratorul zice că nu prea stă pe aici.
E posibil ca şi Oliver să fie o victimă?
După cazierul său legat de droguri, mă îndoiesc.
Aici au fost făcute pozele.
- A curăţat mult sânge. - Suficient cât s-o fi ucis?
Greu de spus dacă sunt urme de mop sau de târâre a cadavrului.
Scrisul e acelaşi cu cel de pe plicul găsit unde a fost ucis Ethan.
În cel mai bun caz, Oliver e vinovat de agresiune, răpire şi sechestrare.
Ai tot sprijinul FBI, Mac.
Epps e foarte periculos.
Am venit să caut o tânără vulnerabilă.
27 la 2.
- Nu contează. - Cum să nu conteze?
Au avut 27 de victorii în finală.
De peste 20 de ori Yankees au fost proclamaţi zeii baseball-ului.
- În schimb, Mets... - Mets sunt inima.
Inima şi sufletul baseball-ului din New York.
- Haide... - Tom Seaver a intrat în istorie
pentru cel mai mare procent la vot.
Rusty Staub a înfiinţat poliţia New York şi pompierii.
Să nu mai zic de Gary Carter!
Încă o dată: 27 la 2.
19 din ele erau dinainte să existe Mets.
Cum de eşti aşa mare fan? Nu ziceai că te-ai născut în Queens?
Mă mândresc cu asta. Din fericire, tata a avut bunul simţ
să nu mă lase să ţin cu o gaşcă de...
Uite-l pe Boyd Hackman!
Boyd Hackman! Poliţia!
La o parte!
Nu mişca!
Îmi pare rău...
- Ce ziceai? - Ţine-o pe căţeaua aia departe.
Gura sau te las singur cu ea!
Mi-a rupt gâtul.
- Credem că l-ai ucis pe Ethan Grohl. - Nu cunosc niciun Ethan.
Ar trebui.
Poate îţi împrospătează memoria.
Aşa l-ai jefuit pe Ethan pe podul Brooklyn,
înainte să-l ucizi.
- N-ai cum să vezi că sunt eu. - Ba da.
Tu însă nu prea vezi fără lentilele de contact, nu?
Câte degete vezi?
Ţi-ai pierdut o lentilă asupra victimei.
Am găsit şi un cuţit în haina ta.
Iar heroina din apartament e cea furată din rucsacul lui.
- A fost vina lui! - Vina lui?
Ce puştan e ăla fără portofel?
- De-a dreptul fermecător. - O fi fan Mets.
Vrei să-ţi dau şi ţie un avans, cum i-am dat lui până să-l bat?
Sau te rişti?
Ai fugit vreodată de acasă?
- Nu. Tu? - Da, de câteva ori.
O dată am fugit să fiu cu o fată.
Dar locuia în cealaltă parte a oraşului
şi au apărut acolo încă doi tipi.
Era cam aglomerat.
Dar n-aş fi fugit ca Mary, în alt colţ al ţării.
Poate n-aveam o viaţă minunată acasă, dar măcar ştiam la ce să mă aştept.
La vârsta ei însă, putea să se fi întors acasă.
Amprentele lui Oliver sunt pe toată heroina.
Nu ştiu însă ce-i cu abţibildul ăsta cu margaretă.
Îi spune "Flower Power".
E heroină foarte rafinată distribuită de o reţea locală.
Conform informaţiilor primite, Epps e şi el implicat.
Are sens.
Heroina are exact compoziţia chimică a celei găsite la Ethan.
Dacă Oliver i-a trimis drogurile lui Ethan,
în schimbul livrării pozelor lui Mary către părinţii ei?
Ce spera să câştige din moartea ei?
Poate Mary avea de câştigat.
- Crezi că şi ea era implicată? - Era supărată pe părinţii ei.
S-o fi gândit că, dacă trimite pozele, îşi asigură libertatea.
Asta-i ceva foarte pueril.
Dacă ăsta era planul, şi-a ales băiatul nepotrivit.
Ce ne poţi spune despre implicarea lui Epps în reţea?
Oficial, vă pot spune că e o anchetă în derulare.
Şi neoficial?
Are sediul în Haight Ashbury.
E un restaurant în zonă
pe care agenţii mei îl suspectează că ar fi de faţadă.
Strada Fulton 358.
Cafeneaua "Margareta". Asta e.
Bun venit.
- L-ai mai văzut pe tipul ăsta? - Nu.
Vreţi ceva dulce?
Da, nu l-ai mai văzut... Haide!
Sunt agent Cade Conover, FBI.
Vreau întăriri între străzile Fulton şi Page.
Urmărim pe cineva.
La o parte! Poliţia!
Opreşte-te!
Jo, sunt în sudul parcului.
Mergi cu Cade în partea nordică.
Uşurel, poliţistule!
- De ce eşti aşa nervos? - Nu sunt de aici, scuze.
L-am prins.
Verifică-mi buzunarele, n-am nimic!
Nu vrem drogurile. Unde e?
- Cine? - Mary.
- Spune-mi ce i-ai făcut! - Nimic din ce să nu fi vrut.
Cred că n-ai înţeles întrebarea.
Unde e Mary Portico?
Micuţa aia?
Baftă s-o găseşti. S-a dus.
Cum adică s-a dus? Ai omorât-o?
N-am omorât-o. E doar puţin... dusă.
- Mulţumită ţie, desigur. - Unde e?
Nu crezi că, dacă voia să fie găsită, era deja în New York?
Părinţii ei o caută, Oliver. Te-ai gândit vreodată la asta?
Da. De ce crezi că le-am trimis pozele?
A fost ideea lui Mary.
- Încă o dată, ce vrei să facem? - Mă gândeam...
Să-mi înscenez moartea şi să le trimit pozele părinţilor.
- Cred că eşti tare supărată pe ei. - Mă rog, aşa nu mă vor mai căuta.
Fato, asta-i o nebunie.
Dar... hai să ne distrăm!
Stai, ce faci?
Ai injectat o fată de 15 ani cu heroină?
Trebuia să-i dau ceva să n-o doară.
- Ce naiba e-n capul tău?! - Am făcut ce mi-a cerut ea.
Şi apoi?
A început să se smiorcăie că vrea la mama.
I-am zis: "Du-te dracului, am 19 ani."
"Tu ai doar 15, n-am chef de tutelă."
S-a terminat.
Mi-ar fi plăcut să te acuzăm de crimă.
- Ţi-am spus, e vie. - Sper să fie.
Amicul tău Ethan nu mai e.
- Poftim? - E mort, Oliver.
A fost jefuit pe podul Brooklyn, când ducea pozele la părinţii fetei.
Frate...
Ce trist, nu?
N-a mai apucat să păstreze drogurile.
Asta însă nu te scuteşte pe tine de acuzaţia de trafic de droguri.
Eşti direct interesat să ne ajuţi.
Te mai întreb o dată: unde-i Mary Portico?
Mary?
Bună.
- Mă poţi ajuta? - De-asta am venit.
Părinţii tăi sunt foarte îngrijoraţi.
Îmi pare rău. Erau supăraţi pe mine şi...
Trebuia să-i ascult, nu să am încredere în tipul ăsta.
E aici? Dacă mă vede vorbind cu voi,
se enervează rău.
Nu-ţi face griji.
E-n regulă, nu-ţi mai poate face rău.
Ce bine...
- Cred că sunt pierdută. - Nu, te-am găsit.
Cred că glumeşti.
Bine ai revenit, Yankee.
M-am gândit că biroul tău avea nevoie de ceva îmbunătăţiri.
Nu voi uita niciodată expresia dlui Portico
atunci când şi-a văzut fata la spital.
E bine că mai putem da şi veşti bune, din când în când.
Da...
Ai luat-o personal, nu?
Ellie e adolescentă ca şi Mary. Uneori ne contrazicem.
Nu vreau să cred că o ceartă poate schimba atâtea.
Comunică mereu cu ea
şi ia-o uşor când se întâmplă.
Eşti o mamă grozavă, Jo. Are noroc cu tine.
Mersi, Mac. Îi spui şi ei asta?
Râzi tu, râzi, dar te văd eu.
Stai până aduceţi şi voi pe lume nişte bebeluşi blonzi.
Ia-o încet.
Nu mă prosteşti.
V-am văzut eu.
Unde-ai dispărut, fetiţo?
- Bună. - Bună.
- Scuze că am plecat aşa repede. - Nicio problemă.
Trebuia s-o urcaţi pe Mary în primul avion. Cum se simte?
Timpul ne va spune.
Tu ce faci?
Ellie a stat la Sammy în noaptea cât am lipsit eu.
Cine ştie în ce belea s-a mai băgat.
Nimic din ce să nu fi păţit şi tu cândva.
Asta mă îngrijorează.
E o fată bună. Ca şi mama ei.
Mi-aş fi dorit să mai rămâi, Jo.
Te rog, la cer senin şi piele bronzată?
Ce să fac eu cu aşa ceva?
- Spune-mi tu. - Poate o voi face.
Într-una din zile.
Bine.
- Pa! - Pa.
Dă-mi să-ţi văd mâna.
- Chiar crezi că e drăguţ? - Jordan? Da.
Arată bine, pentru un boboc.
Dar nu te grăbi, devin mai buni cu vârsta.
- Ca şi Cade? - Ai observat, deci.
Nu, ar fi scârbos.
- Dar îţi place? - Cred că da.
E complicat, ştii?
El locuieşte acolo, noi aici.
Ne-am putea muta.
Ce drăguţă eşti, Ellie. Chiar ai face asta pentru mine?
Sigur, dar ar trebui să-mi iei haine noi.
Mai discutăm.
- Chiar trebuie? - Nu.
Traducerea & adaptarea: Andrada2003
Comentarii pe www.tvblog.ro