Din episoadele anterioare...
Ne uităm la TV şi am spus,
"Nu cred că merită să ne mai certăm din cauza sarcinii."
Iar eu am spus, "S-ar putea să vreau acest copil."
Nu ştiu dacă aş mai putea fi gravidă din nou.
Amy, lasă-mă să intru.
Ce s-a întâmplat ? Ce, a pierdut sarcina ?
Mă intalnalnesc cu cineva.
Cine naiba e ?!
Ce mă uimeşte
este că te duci la tip acasă
apoi te întorci aici
terfelita, transpirată şi stârnită
şi poţi să stai lângă fiul tău, să vă faceţi temele.
Cum te simţi ?
Mă simt ca naiba.
Deci.
- Cum te simţi ? - Bine. Îţi mulţumesc că m-ai sunat.
Fără Jake ?
Traducerea şi adaptarea: Benoniu-Eugen Cociş eu_genus@yahoo.com
Vă amintiţi, v-am spus la amândoi
încă de la început, că în terapia de cuplu
nu veniţi de unul singur,
dacă al treilea nu e de acord.
Dar dacă vreau şedinţe personale ?
Adică vrei să începi... o terapie individuală ?
Cred că îmi convine mai mult să vi singură.
- De ce ? Ţi-e frică de Jake ? - Nu
Ar trebui ?
Atunci, de ce ?
Parcă am fi trei prieteni care merg la restaurant
să ia cina, apoi doi dintre ei decid să meargă la un film
fără să anunţe a treia persoană.
Mă inviţi la cinema ?
Să cădem de acord că Jake poate auzi tot
- ce vorbim noi aici. - Ok., bine.
E o terapie de cuplu.
Jake are dreptul să audă tot ce spunem. Perfect.
Aşa că...
Cum te simţi ?
Bine.
- Ai fost Ã®ngrijorat ? - Da.
- Foarte Ã®ngrijorat. - Serios, Å£i-ai fÄƒcut griji din cauza mea ?
- Te surprinde ? - Îmi pare bine să aud asta.
- Ţi-ai făcut griji şi pentru Jake ? - Pentru amândoi.
Cine te-a îngrijorat mai tare ?
Păi vezi, şi el... e prezent.
De fapt tu mă îngrijorai mai tare
pentru că tu ai păţit, ce ai păţit.
Fizic vorbind.
Practic, mă simt foarte bine.
Prea bine.
- Prea bine ? - Chiar foarte, foarte bine.
Şi...
- Nu e de bine ? - Mă simt fericită,
plină de energie, am chef de viaţă, îmi vine să mă machiez,
şi să ies în oraş la discotecă.
- Crezi că sunt un monstru. - Nu.
- Măcar un pic. - Nu, deloc.
Jake mă urăşte.
Şi pe tine, la fel. Crede că conspiram împotriva lui.
- Şi nu mai vine pe-aici. - I-ai spus că tu vi ?
Nu, el nu a vrut să mai vin.
Iar simţi nevoia să te ascunzi de el ?
Nu am energia să mă cert cu el. Nu ştiu,
poate că vrea să stea să jelească, după tot ce s-a întâmplat
şi ştie că tu mă vei ajuta să trec cu bine peste asta.
Asta vrei ?
Să te ajut să nu te simţi groaznic ?
De fapt, nu. Exact opusul.
Am venit la tine pentru că nu mă simt suficient de deprimată.
Şi te deranjează ?
Sunt o femeie care a pierdut un copil.
Ar trebui să sufăr, nu ? E de aşteptat.
Sau poate
te simţi uşurată.
- După atâta bătaie de cap şi... - Nu mi-am făcut probleme.
Nu mi-l doream.
Atunci ce nu ţi se pare în regulă ?
Nu-i nimic surprinzător câtă vreme nu te deranjează. Adică...
Ce e în neregulă cu mine ? Nu mai am sentimente ?
De ce taci ?
Crezi că nu am sentimente ?
Nu, eu...
E o acuzaţie foarte gravă, doctore.
Nu asta cred.
Dar nu spui nimic, şi nu-mi vine să te cred.
Ai chef să te cerţi cu mine ?
Pentru că uneori am impresia
că vrei să fi în opoziţie, că trebuie să fi contra.
- Să ai un oponent... - Contra la ce ?
Nu ştiu. Soţul tău, eu.
O societate care decide că o femeie trebuie să aibă un copil,
tot ea decide că trebuie să-l şi jelească când pierde sarcina.
E un pic stânjenitor,
ştii, când începi să faci pe psihologul.
Brusc, acaparezi totul.
Ca un bărbat alpha.
Te deranjează că sunt un bărbat alpha ?
Pe tine ar trebui, pe mine nu mă deranjează.
Foarte rău de tine, pentru că ar fi
în avantajul tău.
Adică, în anumite împrejurări, mi-ai părea chiar chipeş.
Ce fel de împrejurări ?
Ştiu şi eu, pe o insulă pustie,
dacă îmi pierd cunoştinţa.
Glumeam. Arăţi foarte bine.
E Jake ?
Unde ştie că eşti ?
Nu ştiu, să mi-o trag cu Reeves.
Şeful tău ?
Nu-i o problemă, nu cred că ăsta gândeşte.
E atras de tine, Reeves ?
- De de nu ar fi ? - Dar tu ?
Doctore, sunt căsătorită.
Atunci de ce îşi face griji Jake în legătură cu tine şi Reeves ?
Îi este frică.
Dar tu ?
Eu ?
Tu ce crezi despre mine ?
Cred că flirtezi cu mine.
De ce dumnezeu aş face aşa ceva ?
Nu ştiu.
Ca să-l ţi pe Jake pe jăratec.
Cum faci cu Reeves.
Glumeam.
Te stresez ?
Sunt imună, mai ştii ?
Mă gândeam că poate te-am supărat, nimic alceva.
Nu sunt supărată.
Doar...
Plictisită...
Unde a dispărut pata ?
Am văzut-o când am plecat. Să tot fi frecat la ea ca un lunatic.
De fapt, a ieşit chiar uşor.
Mă mir, eu...
credeam că o să te speteşti încercând să o scoţi de acolo
şi soţia ta stă lângă tine inbuibandu-ţi capul cu instrucţiuni
în timp ce tu, ştergându-te de transpiraţie, spui că nu iese.
"Nu ştiu ce să mai fac. Pacientul trebuie să sosească în orice moment."
Nu credeam să iasă atât de uşor.
Ai vrea să mai fie acolo ?
Da, însemna mult pentru mine.
E o poantă bună, haide !
Da, nu...
Nu găsesc că e chiar aşa de amuzant.
Cred că eşti dezamăgită.
De ce faci aşa mare caz din asta ?
Ce te aşteptai să simţi când ai văzut-o ?
Nimic.
Nu tristeţe ?
Nu amărăciune ?
Pentru o pată ?
Pentru că ai pierdut copilul.
Poate voiai să vezi pata pentru că...
aveai nevoie să o accepţi.
La fel ca...
toate sentimentele ce ţi le stârneşte.
Bună, Jake.
Nu vreau să vă întrerup.
Ce cauţi aici ?
E o şedinţă de cuplu, nu ?
Credeam că ai spus că nu mai vi.
Nu mai revenim, mai ştii ?
Voiam doar să discut cu Paul, după cele întâmplate.
Mă urmăreai ?
Asta crezi ?
Ar fi trebuit ?
Despre ce discutaţi ?
Nu i-am spus nimic săptămâna trecută când te aşteptam.
- Acum două săptămâni. - În fine. Nimic, timp de 15 minute.
- Mi-ai spus că nu vi, aşa că... - Ştiu ce am spus. Sunt aici, ok. ?
Ci ce-i cu asta ?
Nu mai sunt gravidă. De ce tot ce-mi spui
mi se pare că mă acuză ?
- Te acuză ? - Mă interoghezi, şi apoi
orice spun sau fac, sunt de vină. N-am nicio şansă cu tine.
Doctore, soţia mea are paranoia. Se poate trata ?
Eşti prost ca noaptea.
Tu cum mai eşti, Paul ?
- Destul de bine. Mulţumesc. - Perfect.
Foarte bine.
Eşti tare tăcut azi.
Oh, ai dreptate. Uitasem. Eşti aici doar ca să dai din cap
şi să-ţi arăţi colţii, din când în când.
Cum adică "colţii" ?
Nu ştiu. Nu eram aici. Vorbeai cu Amy.
Deci ai venit să-mi vezi... colţii ?
- Am venit pentru că a venit ea. - Nu de bună voie ?
Te deranjează că am venit ? Plătesc, aşa că nu-ţi fă griji.
Îţi place să vorbeşti de bani.
- Nu sunt ai lui. Sunt ai mei. - Aşa e. Am uitat.
Totul e al tău, nu ?
Banii, sarcina, ca şi pierderea ei.
Totul.
Nu crezi că-i de rău dacă Amy vorbeşte cu mine ?
Păi, dacă îşi vărsa copilul pe canapeaua ta, atunci este.
Ce simţi în legătură cu pierderea
suferită de Amy, Jake ?
Ca naiba.
Vrei să vorbeşti despre asta ?
- Nu de faţă cu el. - De ce ?
Ce ai de ascuns ?
Ştii că eşti dusă cu pluta, nu ?
Ce crezi că ascund ?
Amy, îţi dai seama că atitudinea ta
încurajează uneori suspiciunile lui Jake ?
S-a dat la tine ?
Şi ce dacă ?
Te legi şi de psiholog acum ?
Eşti pur şi simplu, incredibilă. De ce ? Pentru că e doctor ?
Ar putea să-ţi fie tată.
- Îmi pare rău, Paul. - Nu te scuza în locul meu, bine ?
- De ce te simţi ameninţat de Paul ? - Nu el mă îngrijorează.
- Viciul tău mă îngrijorează. - Cum adică "viciu" ?
- Ştie ea despre ce e vorba. - Nu, pe tine te întreb.
Dorinţa ei nestăpânită,
de a atrage bărbaţii.
Crezi că e un fix de-al ei ?
- De ce crezi că face asta ? - Întreab-o.
Nu, tu să-mi răspunzi.
Uneori oamenii se comportă aşa când se simt ameninţaţi
- într-o relaţie. - Ţi-a spus ea asta ?
Te întreb pe tine, Jake.
De ce vrea să şi-o tragă cu Reeves ?
- Îi plac bărbaţii autoritari. - Şi tu ?
Nu eşti autoritar ?
Autoritar sau cu autoritate nu e acelaşi lucru.
Trebuie să fi fost mulţi înaintea lui Reeves.
Jake era gelos şi pe ei, Amy ?
- Ce are acest Reeves ? - Nu-i vorba de el.
- E vorba de ea. S-a schimbat. - În ce fel ?
Nu avea privirea asta.
- Ce fel de "privire" ? - Uite-te la ea.
O vezi.
Stă la pândă.
Nu se poate stăpânii.
Se poate că
sarcina lui Amy a fost şansa ta...
de a o mai domoli un pic ?
O sarcină, un copil... Nu-i aşa de uşor să ieşi
"la pândă", cum spui tu. Ea e mult mai reţinută.
Ca în zilele de altădată când Lenny era mic.
- Şi ea mai... - Casnică, fără perspective.
Am rămas gravidă la o lună după ce ne-am cunoscut.
Am renunţat la mine din ziua când te-am cunoscut.
Aş vrea să-ţi plătesc. Nu cred că am plătit pe ultimele 2 săptămâni.
Mai sunt... câteva minute.
Plec. La naiba, nu-mi găsesc cecul.
- Pleci fără mine ? - Am venit singură. Unde o fi ?
- Unde te duci ? - Nu ştiu. Îmi pare rău, Paul.
- Când vi acasă ? - Mă mai gândesc.
- Cum rămâne cu cina pentru Lenny ? - Ce-ar fi ca tatăl lui iubit
- să îi pregătească ceva ? - Te-am întrebat unde mergi ?
Rahatule ! Cum ai spus, "la pândă" ?
Ce crezi că sunt eu ? O căţea în călduri ?
- Mă bucur că nu mai sunt gravidă. - Serios ?
- Şi că copilul nostru nu mai e ? - Da.
Nu mai vreau să fac pe tristă în faţa ta.
Nu mi-am dorit copilul, dumnezeule, ştiu eu de ce.
Pentru trei şedinţe ?
Nu contează. Rezolvăm săptămâna viitoare.
Nu-i o problemă.
Îţi datorez $80.
Te-ai dat în spectacol.
Încă de vreo două ori aşa, şi poţi să faci pe avocatul de divorţuri.
Ar fi fost bine să începi şedinţele înainte să se întâmple asta.
Cum ai spus tu, ai venit pentru Amy,
nu pentru tine.
Poate ar trebui să vi... pentru tine însuţi.
Hei, am auzit muzica. Ai terminat ?
Mergi în oraş ?
Păi, mă duc la Caroline,
m-a rugat să trec pe la ea, să îmi dau părerea.
- Redecorează. - Ţi-ai greşit carieră.
Bravo.
Îi place stilul meu. Ai ceva împotrivă ?
Este de mâncare ?
Nu, Paul, poţi să comanzi ceva.
Nu te mai interesează nimic. Ştiai ?
Pentru că nu e de mâncare ?
Nu, pentru că nu ai fost acasă nicio noapte, săptămâna asta.
- Şi copiii ? - Nu ştiu.
Poate că îşi vor da seama că au un tată.
Faci asta pentru ei ?
Te aventurezi că ei să îşi dea seama că au un tată.
Nu, o fac pentru mine.
Ştii, am coborât ca să îţi spun
că nu voi fi aici, săptămâna viitoare.
- Plec câteva zile. - Câteva zile ?
Roşie nu va fi acasă, şi vine mama să îl ajute pe Max.
Ce-i asta ?
Cum adică, pleci pentru câteva zile ?
O săptămână, mai bine zis.
Cu...
Cu el ?
Unde mergeţi ?
La Roma.
Roma ? Tocmai la Roma ?
Roma.
Ce-i asta, vrei să te răzbuni ?
Nu, Roma e o simplă coincidenţă.
Are nişte treburi de rezolvat acolo, în interes de serviciu.
Lângă paşapoarte, sunt nişte carduri cu restaurantele
noastre preferate din Roma.
Poate vă fac o rezervare la... Îl Palazetto, mai ştii ?
- Ştii, tot ce... - De ce nu ieşi naibi de aici ?
N-am de gând să mă simt vinovată, să ştii.
Chiar nu mă interesează ce simţi.
- Totul a fost cât se poate de clar. - Să închizi uşa după tine.