Zvijezda mi. Jeste li dobro? -Jesam.
Imam nešto za tebe. -Što?
Sačuvao si ga? -Naravno da sam ga sačuvao. -Zašto?
Jer ovaj list je morao izrasti na točno određeni način, na određenom mjestu,
kako bi ga određeni vjetar otpuhao s grane i u određenom trenutku meni bacio u lice.
I da se samo jedna mala sitnica od toga nije dogodila,
nikada te ne bih upoznao.
Što znači da je ovo najvažniji list u ljudskoj povijesti.
Tako je! - Trkni!
Zvijezda mi! Jeste li dobro?
Dobro! Čudesno. Sjajim. Možda malo posramljen.
To nije opasno? -Što to? -Biti posramljen. -Nije, barem koliko znam.
Dobro. Bilo je blizu! -Oprosti prijatelju. Želi biti kao Bryan Robson.
Bez brige, ja sam kriv. Nema posljedica. Bok.
Clara.
Bok, Clara.
Vlasništvo Clare Oswald
Vlasništvo Ellie Ravenwood 11. godina.
Obična je djevojka. Kako to može biti?
Nije. Je! Nije!
Nije moguća.
DOKTOR WHO
Prsteni Akhatena
Znači idemo kroz vrijeme?
Od čega je sastavljeno vrijeme? Ako možemo prolaziti kroz njega, od nečega je,
kao pekmez od jagoda. Od čega je? -Sigurno nije od jagoda. Nikako. To bi bilo nečuveno.
Možemo ići bilo kamo? -Unutar razuma. Kažem, s razumom.
Nazad u vremenu? -I prostoru. - I naprijed u vremenu? -I prostoru.
Kamo želiš ići? Što želiš vidjeti?
Ne znam.
Znaš kada te netko pita koja ti je najdraža knjiga i zaboraviš sve što si pročitao? -Ne.
To se zna dogoditi. -Onda? Vratimo se mome pitanju. -U redu. Dakle...
Dakle...
Dakle, željela bih vidjeti... Ono što bih željela vidjeti je...
Nešto fenomenalno.
Osjećaš li svjetlo na kapcima? -Da.
To je svijetlo izvanzemaljskog sunca. Još par koraka naprijed.
Dobro.
Spremna?
Jesam. Nisam. Jesam.
Dobro došla na Prstene Akhatena.
Tako je... -Točno. Upravo je takvo. Ali pričekaj. Ima još toga. -Čega to? -Čekaj.
Za pet, četiri, tri, dva...
Što je to? -Piramida s Prstena Akhatena. Svetište Pjevača suncu Akheta.
Tko i čega? -Sedam svjetova koji kruže oko iste zvijezde.
Svi dijele vjerovanje da život u svemiru potječe odavde. S tog planeta.
Sav život? -U svemiru. - I potječe li? -To oni vjeruju.
To je divna priča.
Možemo li ga vidjeti? Iz blizine?
Odakle su svi došli? - Uglavnom iz obližnjih sustava.
Kako da ih zovem? -Da vidimo. Tamo su Panbabyloninaci.
Lugal-Irra-Kush. Lucanianci.
Hooloovoorac. Qom VoTivig.
Taj momak je Terraberserker s Kodion Pojasa. Više ih se ne vidi tako puno.
Ovo je Ultramancer. Zaboravio sam koliko volim ovamo dolaziti.
Trebali bismo ovamo češće dolaziti. -Bio si već ovdje? -Da. Bio sam jako davno, s unukom.
Čekaj mene!
Nekakvo egzotično voće. Nije otrovno, niti halucinogeno. Puno slobodnih radikala.
I malo ostalih stvari, koji ne zabrinjavaju. Nije dobro?
Zašto su svi ovamo došli? - Radi Festivala Darovanja.
Događa se svakih tisuću godina, kada se prsteni poravnaju.
Jako je važna stvar ovdje. Poput palačinki utorkom.
Doktore?
Što se događa? Zašto je ljuto? - To nije stvar. Ženskog je roda.
Dor'een upoznaj Claru. Clara, upoznaj Dor'een. -Doreen? -Slobodni prijevod.
Zvuči malo ljuto, ali je potpuno slatka. Jesi li? Jesi.
Samo pita bismo li htjeli unajmiti moped.
Koliko to košta? -Nije za novce. Nego za nešto sentimentalne vrijednosti.
Fotografiju, ljubavno pismo, ili nešto slično. To koriste za plaćanje ovdje.
Psihometrija. Objekti duhovno spojeni sa svojom poviješću.
Što ih više netko cijeni, to više vrijede. -To je užasno.
Bolje nego koristiti komadiće papira. -Onda ti plati. -S čime?
Star si tisuću godina. Valjda imaš nešto što jako cijeniš.
Doktore?
Jesi li dobro?
Jeste li ju vidjeli? -Koga? - Kraljicu Godina. -Koga?
Ima li koga?
Bok! Jesi li dobro? Jesi li se izgubila?
Jesi li dobro?
Što radiš ovdje? - Skrivam se. -Zašto?
Ne znaš tko sam?
Oprosti, ali zapravo ne znam. - Zašto si me onda slijedila?
Da ti pomognem. Izgledala si izgubljeno. -Ne vjerujem ti.
Ne znam tko bi ti mogla biti. Nikada nisam bila ovdje.
Nikada nisam bila na ovakvom mjestu.
Samo sam vidjela djevojčicu koja je izgledala da treba moju pomoć. -Zaista? -Zaista.
Možeš li mi pomoći? -Zato sam još uvijek ovdje. -Moram se sakriti.
Merry, gdje si?
Znam jednu savršenu kućicu.
Merry,
gdje si? Merry...
Merry. Merry.
Što je to? -Svemirski brod. Vremenski, svemirski. -Malen je.
Samo čekaj!
Hajde, molim te. - Što ne valja?
Ne znam.
Mislim da me ne voli.
Hajde. Pusti me unutra. Hej, djevojčice!
Zovem se Merry.
Što se događa? Želi li te netko ozlijediti? -Ne.
Samo se bojim. -Čega? - Da pogriješim.
U redu. Možeš li se pretvarati da sam pravi vanzemaljac, i to objasniti?
Ja sam Merry Gejelh. -Zaista nisam odavde. -Kraljica Godina.
Odabrali su me kao dijete, na dan kada je umrla posljednja Kraljica Godina.
Dobro. -Nositeljica sam naše povijesti. Znam svaku kroniku, pjesmicu, legendu, pjesmu.
Sve do jednu? Tako mi svega. Ja sam mrzila povijest.
I sada moram pjevati pjesmu pred svima. Posebnu pjesmu. Moram ju pjevati bogu.
I jako se bojim.
Svi se boje kada su mali. Prije sam se bojala da ću se izgubiti.
Imala sam i noćne more o tome. A onda sam se izgubila.
Na Blackpool plaži, na praznični ponedjeljak. Među deset milijardi ljudi.
Imala sam šest godina. Dogodila se moja najveća mora.
Što se dogodilo? -Svijet mi se raspao. Srce mi je puklo.
A onda me je mama pronašla.
Pojeli smo ribice i čips, te me je odvezla doma, ušuškala u krevet i ispričala mi priču.
Nije važno gdje si, u džungli, ili u pustinji ili na Mjesecu.
Koliko god se izgubljeno osjećala, nikada zapravo nećeš biti izgubljena.
Jer ću zauvijek biti ovdje. I uvijek ću te doći pronaći.
Svaki put.
I više se nikada nisi bojala?
Bojala sam se dosta puta. Ali nikada da ću se izgubiti.
Dakle, ta posebna pjesma. Čega se zapravo bojiš? -Da ću pogriješiti.
Razljutiti Djeda. - I misliš li da ćeš pogriješiti?
Jer ja ne vjerujem da ćeš pogriješiti.
Mislim da ćeš ju ti, Merry Gejelh, otpjevati sasvim točno.
Što si ti radila? - Istraživala sam.
Kamo sada idemo?
Spavajate, dragi moj, spavajte.
Samo legnite
moj ratniče.
Odmorite moj kralju.
Tiho! Oprostite. Ispričavam se. Oprostite. -Ispričavam se.
Smijemo li uopće mi biti ovdje? Smijemo li? -Oprostite.
Akhaten
Samo legni moj kralju.
Spavaj zauvijek.
Spavaj dragi moj kralju.
Legni...
Bože Akhatena...
Pjevaju mumiji u hramu. Zovu ga Starim Božanstvom. Ponekad Djedom.
O bože Akhatena...
Što to pjevaju? -Dugu Pjesmu. Uspavanku bez kraja.
Da nahrane Staro Božanstvo. Kako bi nastavio spavati.
To se događa već milijunima godina.
Pjevač zauzima mjesto drugog pjevača. I tako generacijama.
Akhaten...
Što rade? -To su prilozi. Darovi osobne vrijednosti.
Uspomene kojima hrane Staro Božanstvo.
O bože... O bože...
O bože Akhatena... - Spavaj, moj dragi kralju.
Spavaj moj dragi kralju.
Legni...
Samo legni...
Akhaten...
O bože... O bože... O bože...
O bože Akhatena.
Staro Božanstvo, zaštiti nas.
Staro Božanstvo, zaštiti...
U redu. Što se događa? Zar se to trebalo dogoditi? -Pomozite mi!
Hoće li netko nešto napraviti? Oprostite! Hoće li joj netko pomoći?
Zašto odlazimo? Ne možemo samo otići. Ja sam kriva za ovo!
Ja sam je nagovorila na to! -Slušaj. Moraš nešto imati na umu, kada putuješ sa mnom.
Još nešto, osim plave kućice i dva srca. Mi nikada ne odlazimo.
Trebam nešto dragocjeno. -Moraš nešto imati. Sva ta mjesta koje si posjetio.
Imam ovo, ali ne želim ga dati, jer mi često pomogne.
Imaš tisuću godina i imaš samo ključ? -Odvijač.
Od moje mame je.
Merry!
Zakoči! Zakoči!
Vrijeme je da me pustiš. -Ne mogu. -Moraš Clara. -Zašto? -Jer me jako boli. -Oprosti.
Ovo je zanimljivo. Brava na akustično zaključavanje.
Ključ se mijenja deset milijuna milijardi puta u sekundi.
Možeš li otvoriti? -Tehnički, ne. U stvarnosti, isto ne. Ali, pokušajmo.
Nemojte se buditi iz sna. Staro Božanstvo, nemojte se buditi iz sna.
Kako su mogli samo stajati i gledati? - Jer ovo je sveto tlo. -A ona je dijete.
A on je bog. Barem njima.
Nemojte se buditi iz sna. Staro Božanstvo, nemojte se buditi iz sna.
Odbacite brige, iz svete glave i odbacite na stranu naše živote.
Nemojte se buditi iz sna... - Ne znam što da napravim sljedeće.
Što će se dogoditi?
Merry! Merry, izdrži! Uskoro ćemo ući! Doktore? -Da, da... Vidi ti to! -Što?
Sonični je odredio akustično prebacivanje. - A to znači? -Znači. Mogu ovo napraviti.
Pozdrav svima. Ja sam Doktor. A upoznala si Claru. Trebala je provesti ugodan dan.
Ali, dan još nije gotov. Dolaziš li?
Jesam li spomenuo, da su vrata jako teška? -Odlazite. Probudit ćete ga!
Zaista jako, neizmjerivo teška.
Clara?
Staro Božanstvo, nemojte se buditi iz sna.
Merry, moramo otići. -Ne. Odlazite! -Nećemo bez tebe.
Rekla si da neću pogriješiti, a pogriješila sam! A sada se ovo dogodilo. Gledaj!
Nisi pogriješila. -Kako znaš? Ti ne znaš ništa! Moraš otići odmah!
Ili će nas sve pojesti. - Ružan je, ali da budem iskrena...
Mislim da ne izgleda dovoljno veliko. - Neće pojesti naše meso. Naše duše će.
On ne želi tebe, nego mene.
Ako ne odete, pojest će i vas. - Točno, a ti to ne želiš, je li?
Želiš da odemo od ovih jako, neizmjerno teških vratiju i da se nikad ne vratimo.
Da. -Shvaćam. Dobro. Clara ima pravo. To se nikada neće dogoditi.
Jesi li nas upravo sve zaključao? -Da. - Zajedno s čudovištem koje jede duše? -Da.
I postoji li izlaz? -Prije nego nam pojede duše? -To bi bilo super.
Možda. Moguće je. Inače postoji izlaz.
Doktore, zašto još uvijek pjeva?
Pokušava uspavati Staro Božanstvo. To se neće dogoditi. Budi se prijatelju.
On dolazi, bio ti spreman ili ne. Želiš pobjeći.
To je to? Pjesma je završila? - Pjesma je završila.
Ja sam pjevač Rezh Baphix, a Dugačka pjesma...
Je završila sa mnom.
To je dakle to! Pjesma je završila!
Vidi ti to. - Probudio si ga!
Budan je? Što radi? -Znaš već, malo se razgibava. Nismo ga mi probudili.
A nisi ga ni ti probudila. Probudio se jer mu je došlo vrijeme za hranjenje, tobom.
Tvojim pričama. -Nije rekla pričama, nego dušama.
Ista stvar. Duše se sastoje od priča, ne od atoma.
Sve što nam se dogodilo. Ljude koje volimo i koje smo izgubili.
Koje smo ponovno pronašli, usprkos svemu.
On priprijeti da će se probuditi, a oni mu ponude čistu dušu Kraljice Godina.
Stani. Plašiš ju. -Dobro. I treba se bojati! Jer se žrtvuje. Treba znati što to znači.
Znaš li što to znači, Merry? - Bog je mene izabrao. -To nije bog!
Nahranit će se tvojom dušom, ali to ga ne čini bogom. To je vampir.
I ne moraš mu se predati. Smijem li ti ispričati priču, koju možda nisi čula?
Svi elementi u tvome tijelu su nastali prije mnogo milijuna godina,
u središtu daleke zvijezde, koja je eksplodirala i umrla.
Ta eksplozija je razbacala te elemente diljem pustog svemira.
Nakon puno milijuna godina, ti elementi su se spojili u novu zvijezdu i planete.
I tako se to nastavilo. Elementi su se spajali i opet raspadali,
stvarajući cipele i brodove, i boju za zidove i zelje i kraljeve.
Sve dok se konačno nisu spojili kako bi ti nastala.
Jedinstvena si u svemiru.
Postoji samo jedna Merry Gejelh.
I nikada neće postojati druga.
Uništavanje toga nije žrtvovanje. Već je uzaludno trošenje.
Ako to ne napravim, onda će ostali... -Biti dobro.
Kako? -Uvijek postoji način. -Obećaješ?
Da Bog da mi oba srca stala.
Malo se razgibava?!
Nešto dolazi. Što to dolazi?
Vigili. -A što su Vigili?
Ako Kraljica Godina nije željna da bude pojedena... -Da?
Njihov posao je da s njome nahrane Djeda.
Žao mi je! Žao mi je!
Da se niste usudili. -Tako je. Ne približavajte se. Naoružan sam.
S odvijačem.
Clara. Sonični.
Znaš sve priče. Sigurno znaš postoji li drugi izlaz.
Postoji priča. Tajna pjesma. O kradljivcu Hrama i Nimmerina vrata.
A tajna pjesma otvara tajna vrata? Kako ide? Možeš li ju otpjevati?
Krenite!
Doktore!
Gdje si?
Gdje si? Gdje si?
Kamo su otišli?
Djed se probudio. Više nisu potrebni. - Mogao bi zvučati malo veselije.
Zapravo, mislim da sam napravio taktičku pogreškicu. Zapravo pogrešku u značenju.
Kakvu pogreškicu? -Mislio sam da je Staro Božanstvo Djed, ali nije.
Bila je to Djedova budilica. -Ne shvaćam. Tko je Staro Božanstvo? Postoji li? -Nažalost da.
Zvijezda mi.
Što ćemo napraviti? -Protiv ovoga? Ne znam. Znaš li ti? Ja ne znam. Imaš li ideja?
Ali obećao si! Obećao si! - Jesam. Obećao sam.
Sve će nas pojesti. Raširit će se čitavim sustavom i proždrijeti Sedam Svjetova.
A kada više neće imati koga pojesti, nastavit će putovati svemirom.
Glasam za bježanje. -Kamo da bježimo? -Lake District?
Lake District je divan. Definitivno moramo tamo. Možemo jesti pogačice.
Rade odlične pogačice u 1927.
Borit ćeš se protiv toga, zar ne? -Nažalost, mislim da ću to uskoro napraviti.
Zaista je veliko. -Vidi sam veće. - Zaista? -Šališ se? Ovo je ogromno.
Ostajem s tobom. -Nećeš. - Hoću. Mogu pomoći. -Ne možeš.
A što je s onime što si rekao? Mi ne odlazimo.
Ne. Ne odlazimo. Ali ako je nešto vrijedno s nama, onda bježimo.
Bježimo što brže možemo, i ne stajemo dok ne izađemo na čistinu.
Sada, nestanite. Uzmite moped.
Ja ću pješice.
Imaš li kakvu ideju?
Nisam ni mislio.
Tako dakle.
Gospodara mi.
Zar se ne boji? -Mislim da se boji. Mislim da se jako boji.
Želim mu pomoći. -I ja također.
Odmori se sada
moj ratniče.
U redu. To ću napraviti.
Ispričat ću ti priču.
od dugog puta.
Živi.
Probudi se.
I neka se plašt života
drži čvrsto za tvoje kosti.
Čuješ li ih? Svi ti ljudi koji su živjeli u strahu od tebe i tvoga suda?
Svi ti ljudi čiji su se preci posvetili i žrtvovali tebi.
Čuješ li ih kako pjevaju?
Živi.
Probudi se.
Voliš misliti da si bog. Ali nisi bog.
Samo si parazit izjeden ljubomorom i zavišću, te žudiš za životima drugih.
Hraniš se njima.
Sjećanjima ljubavi i gubitka, rođenja i smrti, te srećom i tugom. Zato...
Hajde onda. Uzmi moje.
Uzmi moja sjećanja. Ali nadam se da imaš veliki želudac.
Jer sam živio jako dugo, i vidio sam dosta toga.
Probudi se.
I neka se plašt života
drži čvrsto za tvoje kosti.
Okrenuo sam leđa Posljednjem Velikom Vremenskom Ratu.
Svjedočio kraju Gospodara Vremena. Vidio rođenje svemira i njegov kraj.
Svaki trenutak, sve dok nije ništa ostalo. Niti vrijeme, niti svemir.
Samo ja. Koračao sam svemirom, gdje je zakone fizike osmislio luđak.
Svjedočio sam smrzavanju svemira i izgaranju što je stvoreno.
Vidio sam stvari koje ne možeš ni zamisliti. Izgubio stvari koje nećeš nikada razumjeti.
I znam tajne koje se nikada ne smiju otkriti. Znanje, koje se ne smije izreći.
Znanje koje će natjerati bogove parazite da izgore. Zato hajde!
Uzmi! Uzmi sve to!
Pokupi! Pokupi sve!
Probudi se.
I uvijek ću te doći pronaći.
Svaki put.
Nikada ne odlazimo.
Još si gladan?
Donijela sam ti nešto.
Ovo. Najvažniji list u ljudskoj povijesti.
Jedini najvažniji list u ljudskoj povijesti.
Pun je priča. Pun povijesti.
I pun je budućnosti koja se nikada nije doživjela.
Dani koji su se trebali dogoditi, a nisu.
Ja sam ga naslijedila.
Ovaj list nije samo prošlost, nego čitava budućnost koja se nije dogodila.
Postoje milijarde neproživljenih dana za svaki dan našeg života.
Beskonačnost. Svi ne ostvareni dani. I svi su to dani moje mame.
Hajde. Pojedi to.
Zar si sit? Očekivao sam to.
Jer postoji velika razlika, između onoga što je bilo, i što je sve moglo biti?
Ima jako puno jednoga, ali ovoga drugoga ima beskonačno mnogo.
A beskonačnost je previše.
Čak i za tvoj želudac.
Ponovno doma, ponovno doma, laganim korakom!
Izgleda drugačije. -Nikako. Ista kuća. Isti grad. Isti planet.
Zapravo i isti dan. Nije loše.
Pogodak iz prvog udarca! -Bio si tamo. Kod maminog groba. Promatrao si.
Što si tamo radio? - Ne znam. Samo sam...
Želio sam biti siguran. -U što?
Podsjećaš me na nekoga. -Koga?
Nekoga tko je umro.
Tko god bila ona, to nisam ja. U redu?
Ako želiš da putujem s tobom, to je u redu. Ali to ću biti ja.
Nisam jeftina zamjena za nekoga drugoga. Neću se natjecati s duhom. -Nećeš.
Htjeli su ti ovo vratiti. -Tko to? - Svi. Svi ljudi koje si spasila.
Tebi. Nikome drugome, Clara.
SLJEDEĆI PUT
Uzbuna! -Koliko ih je ostalo? -12.
Ova podmornica nosi nuklearne rakete. Što će napraviti kada to sazna?
Izronite! -Tko je tamo!
Jedino mi možemo spriječiti to čudovište da uništi svijet.
Aktivira bojne glave. - Clara, bježi odande. Bježi!
Raznijet ću ovu podmornicu, prije nego što ćeš stići do tog prekidača.
Prijevod: isalajic www.prijevodi-online.org
Preuzeto sa www.titlovi.com