Din episoadele anterioare:
Îţi mulţumesc pentru locul de întâlnire.
- De ce îţi este aşa de greu? - Nu mai e la fel ca înainte.
Dacă vom omorî oameni de ştiinţă pe pământ american...
... cine ştie ce se va mai întâmpla.
- Ce naiba crezi că faci? - Mi-au prins partenerul.
Tu ce-ai fi făcut?
- Cine l-a ucis pe Vlad? - Nu ştiu.
Nu mă minţi!
- Divorţaţi? - Nu chiar.
Avem nevoie de o pauză.
Casă dulce casă.
Războiul nu mai este atât de rece. Duşmanul este puternic şi capabil.
Ei ne omoară pe noi, noi îi omorâm pe ei.
Asta e lumea în care trăim.
Dar chiar şi în lumea asta există bariere de netrecut.
Chiar acum, trei ofiţeri KGB sunt ţinta atacurilor noastre,
inclusiv Viktor Zhukov, conducătorul Directoratului S.
- Aşteptaţi pe cineva, generale? - Nu.
Nu vor avea niciun loc de refugiu, nicio siguranţă, nici măcar la ei acasă.
Îi vom găsi, şi îi vom omorî.
Acesta nu este un război rece.
Nu este nimic rece la violenţele dintre Statele Unite şi URSS.
Ne-au ucis nu doar agenţii, dar şi cetăţenii.
Şi vor plăti pentru asta.
The Americans - Sezonul 1 Episodul 11- Război sub acoperire
Traducerea şi adaptarea: Giana Nifty Subtitles Team www.niftyteam.ro
Încetează.
Ba nu, arăţi uimitor.
Am mai multă "vopsea" pe faţă decât un Buick nou, aşa că...
- Hai să mergem. - Bine.
- Ce conţine un Harvey Wallbanger? - Votka, Galliano şi suc de portocale.
Galliano, sună a ceva european. E iubitul meu italian, Galliano.
- Ai fost la întâlnire cu vreun străin? - Niciodată. Tu?
Da. La facultate. Era un profesor, Juhani, venit din Finlanda.
A fost primul tip cu care m-am culcat. Pe o listă de doi.
Sper că viaţa lui Juhani este mai fericită decât a lui Stan.
Vorbeşte alcoolul. Îmi cer scuze.
Apropo, ne mai aduceţi încă două?
- Imediat. - Mulţumim.
Te-ai gândit să-l înşeli?
Cred că orice persoană căsătorită care spune că n-a făcut asta, minte.
Dar e o diferenţă între a te gândi şi a o face.
- Se întâmplă ceva, Sandra? - Nu. Îmi cer scuze. Bat câmpii.
Hai să dansăm.
Ce?
Ca majoritatea mamiferelor, leopardul...
Ce legătură are asta cu compania de asigurări?
Compania plăteşte pentru documentar.
- De ce? - Aşa stau lucrurile în capitalism.
- Faci ceva şi îl vinzi pentru profit. - Cum faci asigurări?
- Cumperi asigurări, prostănacule. - Noi le cumpărăm?
Nu, noi doar ne uităm la emisiunea lor.
- Mi-e foame. - Şi mie.
Am suc de portocale şi unt de arahide.
- Sucul e cald. - Tu ce mănânci?
Fam. Jennings poate găsi lucruri comestibile
- Comestibile? - ... pe absolut oriunde.
Am crezut că eşti la film.
- Nu începe până la miezul-nopţii. - Şi dna Peters vă duce?
- Da, mamă. - Mi-l dai pe tatăl tău?
A sunat să spună că rămâne la serviciu. Ce şocant.
Bine. Distracţie plăcută.
- Cine vrea Skittles? - Eu.
- Şi Cheetos. - Au batoane de Mars?
- Nu, nu mai au Mars. - Ia uită-te.
- Ce face? - Face pipi.
Amice, vrei să termini?
- Asta-i bună, tată. - Să mergem.
Ce s-a întâmplat?
Şi eu te întreb asta de luni de zile, şi încă aştept un răspund.
- Care să nu miroasă a minciuni. - Bine.
Se pare că ai băut ceva.
Am sunat la birou şi mi-au spus că ai plecat acum câteva ore.
- S-au înşelat. - Minciuni.
Sandra, orice crezi tu, îţi spun că nu înţelegi.
- Eşti un mincinos. - Respiră puţin.
De fiecare dată când sun la birou ei îmi spun că eşti plecat de patru ore.
Şi eu îmi spun de fiecare dată că eşti undeva în misiune,
că supraveghezi nişte infractori, sau orice altceva.
Dar nu sunt aşa de mulţi infractori care să explice de ce lipseşti tot timpul.
Şi mi-a venit ideea. A fost ca o deşteptare.
Singurul infractor aici eşti tu. Te-ai schimbat total.
Şi eşti un laş, şi sunt sigură că nu mai suport să te văd acum.
Ce se întâmplă în capul tău? Ştii? Ai cea mai mică idee?
Nu, nu ştii. Pentru că nu e nimic. Nu e nimic înăuntru.
- Absolut nimic. - Ascultă-mă.
Nu, fiindcă nu vreau să mă mai amăgesc. Cu tine, cu căsnicia asta.
Şi cu ultimii 19 ani din viaţă.
Şi nu ştiu cum ai îndrăznit să-ţi baţi joc de viaţa mea...
- Zhukov e mort? - Sunt nişte monştri.
Asasini cu insigne federale.
Cine-a făcut-o?
Mi s-a spus că directorul CIA răspunzător pentru URSS.
- Trebuie să moară. - Îmi pare rău, dar nu ne vom răzbuna.
Moscova a decis să pună capăt conflictelor violente pe moment.
Deci el va scăpa basma curată?
Moscova spune că nu trebuie să scăpăm situaţia de sub control.
- Trebuie să ne vedem de... - Moscova se înşeală.
- Eşti de acord cu ordinele Centrului? - Nici una, nici alta.
Eu urmez ordinele. Apropo de asta...
Aţi nesocotit ordinele privindu-l pe Gregory Thomas.
Am făcut ce era mai bine.
Sfidarea ordinelor nu e bună niciodată.
Eşti norocoasă că planul tău n-a dat peste cap operaţiunea.
Câteodată cei mai deştepţi ofiţeri fac cele mai prosteşti lucruri.
Ne pare rău.
Viktor Zhukov a fost un om important care a însemnat mult pentru tine.
Ştiu că el ar avea încredere că vei proceda corect.
Credeam că americanii au înţeles că şi războiele sub acoperire au reguli.
M-am înşelat.
- Aţi vrut să mă vedeţi? - Ia loc.
- Cum merge antrenamentul? - Bine.
- Ai probleme? - Nu.
Schimbarea este grea, ne face să fim confuzi.
Am greşit cu ceva, dle?
Nu, comportamentul tău este exemplar.
Dar văd că eşti nefericită.
Lucrurile nu sunt aşa cum te aşteptai să fie?
- Nu. - Philip e un om bun.
Vă potriviţi.
Acum nouă ani, soarta şi circumstanţele
ne-au adus împreună şi viaţa mea s-a schimbat total.
Malish m-a învăţat ce înseamnă să iubesc.
Ştii ce este iubirea, Elizabeth?
- E un sentiment. - Da, cel mai profund sentiment.
Nu este un căţel nici prea inteligent, nici prea frumos,
dar îl iubesc. Ştii de ce?
Pentru că am grijă de el în fiecare zi. Şi el în felul lui are grijă de mine.
Dacă ai grijă de ceva, într-o zi vei descoperi că iubeşti acea creatură.
Şi viaţa ta ar fi goală fără ea.
Zhukov a fost ucis.
- Ce? - Americanii l-au ucis.
O să-l găsesc pe cel responsabil şi o să-l omor.
Sunt ordinele noastre?
Zhukov mă înţelegea. Mă iubea.
Cel care a ordonat uciderea lui va plăti cu viaţa.
- Elizabeth, nu poţi... - Nu. Ei nu pot, Philip.
Şi o să mă asigur că înţeleg asta.
Patterson are un program aleatoriu.
Foloseşte mai multe rute spre Langley.
Câteodată se opreşte pentru cafea sau gogoşi.
Dar nu întotdeauna.
Ajunge la birou cam la ora şapte. Nu pleacă la masă.
Spălătoria lui e lângă o bancă care are un paznic.
Sala de sport la care merge are supraveghere video externă.
Nu mă întreba de ce.
Se duce la debarcaderul din Comstock.
Mereu ajunge singur dar deseori pleacă în compania unei femei.
Rar este aceeaşi.
- Patterson e greu de prins. - Trebuie s-o laşi baltă.
Nu pot face asta.
Patterson este un om atent. Dar are o slăbiciune.
Îi plac femeile. Nu pentru relaţii lungi, ci pentru opriri scurte.
- Poate fi nesăbuit. - Ce cuvânt interesant.
Şansa mea să-l prind este la debarcader.
Să-l prinzi? Cred că eşti nebună.
- Se poate face. - Ba nu, e o nesăbuinţă.
Dacă spui că n-o pot face singură, ai dreptate.
- Am nevoie doar... - Tocmai am făcut asta.
Ştiu că am făcut-o.
Tocmai am fost mustraţi fiindcă am sfidat ordinele.
E cu totul altceva şi ştii prea bine.
Vrei să-l ucizi? Ia-ţi o lunetă şi elimină-l.
Tocmai asta este. Nu pot. E imprevizibil.
Rahat, te pui în pericol pentru că a devenit ceva personal.
Nu vezi ce faci?
Dacă mă întrebi dacă vreau să mă uit în ochii lui Patterson înainte să-l omor,
răspunsul este da.
- Unde este mama? - La aerobic, cred.
Cum a fost la filmul "Rocky Horror"?
A fost amuzant, am aruncat cu hârtie igienică şi pâine prăjită în ecran.
- Ce-ai făcut? - Nu mai contează.
- Matthew, eşti machiat? - Da, tată.
E un spectacol cu travestiţi, toată lumea e machiată.
Şi nu, asta nu înseamnă că sunt homosexual.
- Nu-i nimic, este biroul tău. - Greu de crezut.
- L-ai câştigat prin muncă. - Nu te voi dezamăgi.
Vreau să fii informată... Acum că eşti locotenent superior.
- Să-ţi aduc un scaun. - Sunt bine.
În ultimele luni, am făcut multe progrese spre interior.
- Ce fel de progrese? - Spre culmile guvernului.
Am pus un microfon...
În biblioteca casei unde locuieşte Casper Weinberger.
Vreau să urmăreşti fiecare comunicat FBI şi CIA
pentru semne ale unor întâlniri programate în biblioteca Weinberger.
Află ce au de spus despre asasinatele de la Moscova.
Felicitări, Nina. Cum ar spune Howard Cosell:
Prima misiune în liga superioară.
Care era urgenţa?
Mami, tati... Vreau să-l cunoaşteţi pe Clark.
Ca să-l cităm pe Tevye în "Violonistul de pe acoperiş", pentru viaţă.
Pentru viaţă.
Au văzut filmul aseară.
Ne-a plăcut la nebunie.
"Dacă aş fi fost bogat" a avut acorduri perfecte,
dar mi s-a părut că Tevye a falsat pe "Tradition".
Tati e bariton în corul bisericii.
- Suntem luterani. - Înţeleg.
- Tu cum ai fost crescut, Clark? - Protestant. Presbiterian.
Sunt asemănătoare religiile, nu?
Doreşte cineva cafea?
- Eu. - Dă-mi voie.
Nu, rămâi aici, vorbiţi.
- Am auzit atâtea despre tine, Clark. - Serios?
Nu-ţi face griji. Nimic legat de muncă.
Martha spune că eşti un bărbat foarte bun.
N-am văzut-o niciodată atât de fericită.
- Tati. - Ce?
Ne-ai spus că e un bărbat bun. E îndrăgostită lulea de tine.
Fata dvs este deosebită,
şi-mi pare rău că vă spun asta, dar trebuie să plec.
Nu-i nimic.
Am probleme la muncă care nu pot aştepta.
Dar mi-a făcut plăcere să vă cunosc.
La fel şi nouă, Clark. Sperăm să te revedem curând.
Sunt sigur de asta. Aveţi grijă.
Înainte să spui ceva, ştiu.
Ştiu că n-ar trebui să ştie nimeni despre tine, dar şi-au dat seama
că mă întâlnesc cu cineva, şi au vrut să te cunoască.
Martha, părinţii tăi sunt minunaţi. Ca şi tine.
- Sunt însărcinată... cu al doilea. - Felicitări.
- Câţi ani are fiica ta? - Trei.
E într-un grup la joacă.
Copiilor din America nu li se cere nimic.
Toată ziua ne uităm la ei cum se joacă.
Joaca este ceva serios.
Aşa învăţăm să ne citim unul pe celălalt.
...şi lumea.
Nu-mi amintesc prea multe de când eram copil.
Din cauza războiului, nu ai avut plăcerea de a te juca.
Erau vremuri grele. Foarte grele.
Probabil că Philip se bucură că familia creşte.
Nu i-am spus încă. Dar îi voi spune.
- Însă, nu încă. - În caz că te răzgândeşti.
Îţi aminteşti de câinele meu?
- A murit. - Îmi pare rău.
- Ştiu că îl iubeai. - A fost tovarăşul meu.
Cu toţii murim singuri, Elizabeth. Înainte de asta, facem alegeri.
Îţi dau 20 de minute apoi trag maşina pe aleea din spate.
20 de minute.
Nu e prea târziu. Încă te poţi răzgândi.
- Ştim amândoi că nu e adevărat. - Dar tu poţi.
20 de minute.
Mult noroc.
- Un Tequila Sunrise, vă rog. - Nicio problemă.
- Tony, încă un rând. - Imediat.
Aş fi spus Air Supply. M-ai surprins cu Townshend.
- Crezi că ascult Air Supply? - Din cauza pantofilor.
- Şi a doua posibilitate? - Leo Sayer.
Christopher Cross o a treia.
Greşit, greşit şi iar greşit.
Deşi Pete Townshend era a doua opţiune.
Discul cu Pat Benatar nu se încărca.
Trebuie să repare tonomatul.
- Aştepţi pe cineva? - M-am despărţit de iubitul meu.
- Păcat. - Nu chiar.
Relaţiile sunt prea mult. Mă înţelegi?
Da. De aceea nu m-am căsătorit niciodată.
În cinstea libertăţii şi a libertinajului.
- N-am spus că sunt libertin. - Atunci, nu mai contează.
- Vrei să vii la masa noastră? - Sunt cam obsedată de chestiile astea.
- Glumeşti? - Nu, nu glumesc.
Care era numele colegului de alergări al lui John Anderson?
- Patrick Lucey. - Lucey...
Da, se potriveşte.
- Vrei să mai faci una? - Da, sigur.
Care este cuvântul de patru litere din argou
care termină propoziţia, "vrei să..."
Adică aici?
Aici. Acum. Pe acolo.
Stai să iau ceva.
- Deci? - Deci...
- Spune-mi cine l-a ucis pe Vlad. - Mă tot lovesc de un zid invizibil.
Nimeni nu vorbeşte.
Poate vorbeşti cu cine nu trebuie.
Poate voi afla eu asta.
Am mai mult acces la adevăr acum.
Nina, Rezidentura a fost avertizată.
Aveaţi şansa să faceţi schimbul, şi nu l-aţi făcut.
Nu ştiu ce să-ţi spun.
Nu cred că vom şti vreodată ce s-a întâmplat cu adevărat, Nina.
- E frustrant. - Aş folosi un alt cuvânt.
- Ce vrei de la mine? - M-am gândit la ce facem noi...
Şi ar trebui să încetăm.
- Asta vrei? - Nu vreau, dar aşa e cinstit.
Nu mai am nimic, Stan. Nu am o ţară în care să mă întorc.
Nu-mi voi mai revedea familia. Am doar frica... şi pe tine.
- Soţia mea... - Ştie.
Familia e totul.
- Eşti acolo? - Sunt aici.
Cine eşti? Ce vrei?
Ce auzi, Richard?
- Ce aud? - Da.
- Paşii tăi. - Da, dar ce auzi?
- Nu înţeleg. - Ascultă.
Auzi asta?
Pieptul tău ridicându-se, pulsul tău accelerând.
Inima bătând.
Cum te simţi ştiind că trăieşti, dar că vei muri curând?
- Doar că nu ştii când. - Toată lumea moare.
Aşa este. Dar tu eşti norocos.
Tu ştii ce te aşteaptă. Dar nu vei apuca să-ţi iei rămas bun.
Se va întâmpla la fel cum ai făcut şi tu cu oamenii omorâţi la Moscova.
- Vrei informaţii? - Nu.
- Bani? - Nu.
- Ce vrei? - Să ştii cum este.
Vreau să ştiu cum este să ordoni uciderea unor oameni nevinovaţi.
Acei generali care au murit la Moscova nu erau nevinovaţi.
- Cunoşteau riscurile. - Ca şi tine.
Şi ca tine.
Ştii cine sunt?
Richard Patterson, CIA, Directorul operaţiunilor din URSS.
Aceea este funcţia mea. Dar ştii cine sunt?
Sunt un birocrat. Nu decid nimic. Nu fac nimic.
- Dai ordine. - Pe care le primesc la rândul meu.
Implementez voinţa altora.
Dar tu... viaţa ta e o minciună.
Ucizi. Asta eşti. Asta ştii. Asta faci.
Ar trebui să te opreşti.
Transformi oameni în praf.
Nu ai inimă, nu ai suflet, nu ai conştiinţă.
Taci din gură, chiar acum.
Ai mâinile mânjite cu sânge.
Îţi pasă de ceva? Iubeşti pe cineva?
- Te iubeşte cineva? - Nu mai vorbi!
Ce s-a întâmplat?
- Nu-i nimic. O fac eu. - Nu.
- Am crezut că asta vrei. - Nu e vorba de el.
- Nu-mi pasă de el. - De Zhukov?
Scăpasem de sub control.
Nu-i nimic.
Se mai întâmplă.
Şi unde te-au dus?
Eram într-un depozit, cred. Ceva industrial.
De unde ştii?
Sunetul paşilor ei, felul în care vocea ei făcea ecou.
Era mare, gol.
- Era singură în depozit. - Nu.
- Era un bărbat cu ea? - Da.
- Acelaşi bărbat? - Cred că da. Da.
- Ce făceai la toaletă? - Voiam să fac sex cu ea.
- Şi te-a atacat? - Da.
- Şi a fost ajutată. - Da.
- Şi a spus că te va ucide. - Da.
Din cauza morţii agenţilor KGB de la Moscova.
- Cred că da. - Crezi?
- Uciderea mea era ceva personal. - De unde ştii?
Din tonul vocii ei.
Dacă era un agent KGB care te-a adus acolo să te omoare,
atunci de ce ţi-a dat drumul?
Nu ştiu.
- Deci, o femeie şi un bărbat. - Da.
Un cuplu.
Îmi place să vin acasă în perioada asta.
Totul renaşte.
- Grădina e frumoasă. - Florile sunt doar temporare.
Să ne bucurăm de ele cât putem.
- Ce faceţi tu şi Philip? - La fel.
Ştii de ce ai fost aleasă pentru a pleca în America?
- Fiindcă sunt dedicată. - Da.
Din cauza loialităţii, a inteligenţei, a aptitudinilor.
Dar în mare parte, din cauza fricii tale.
- Frica mea? - Frica de a te preda.
Pentru tine a te preda este egal cu sinuciderea.
Dar nu toată lumea este duşmanul tău.
Mugurii ăştia nu par cine ştie ce acum, dar peste câteva săptămâni,
grădina va fi plină de culori. Natura este genială...
Şi uşor de trecut cu vederea.
Nu mai am ce poveşti să-ţi spun.
Mi-am pierdut calea acum mult timp.
Am trăit pentru muncă, pentru petreceri.
Acum îmi lipseşte ce n-am avut.
Ce s-a întâmplat?
Am vrut să-ţi mulţumesc... mult.
Nu era nevoie să vii până aici.
Dar am venit. Am adus bere.
Bere pentru a-mi mulţumi mult?
Ai un deschizător?
Ca-n vremurile bune.
Cel puţin nu-mi mai folosesc dinţii.
- Locul ăsta este... - Confortabil?
- Pleci undeva? - Nu mai pot sta aici.
- Nu vreau să-i mai aduc pe copii aici. - Ai dreptate.
A fost amuzant pentru o seară, sau două, dar trebuie să se simtă...
În siguranţă.
Cred că a trecut destul de mult timp şi e cel mai bun lucru.
Pot să te duc acasă şi să-ţi împrumut maşina ca să-mi car bagajele?
Mie mi-a murit bateria.
Da, bagajele îţi încap în maşină, şi poţi să o repari pe a ta mâine.
- Vrei să-l vezi? - Să-l văd?
- Apartamentul. - Ţi-ai luat un apartament...
- Vrei să-l vezi? - Nu...
Ar trebui să iei maşina, şi eu... O să iau autobuzul.
Pot să te duc eu.
Nu. Ajung imediat cu autobuzul.
Mi-ai dat numele lui Richard Patterson şi mi-ai spus să nu iau nicio măsură.
Dar sperai că nu te voi asculta. De ce?
"Bună, Claudia, ce faci?" "Bine, Elizabeth. Şi tu?"
De ce ai vrut ca eu să-l omor pe Patterson?
Admir faptul că eşti atât de previzibilă, Elizabeth.
- Mă linişteşte. - L-am lăsat să plece.
De ce?
Nu voiai asta, şi ştiu. Dar asta am făcut.
Nu te înţeleg.
Nu eşti singura care l-a iubit pe Zhukov.
- Tu şi Viktor? - Nu fi aşa surprinsă.
Ne potriveam.
Când eşti singuratic, e minunat să găseşti alt singuratic
cu care să împarţi singurătatea.
Nu e adevărat.
- Viktor era uşor de iubit. - Aşa este.
Dar tu nu.
Nu cred că ai avut o relaţie cu Zhukov.
Cred că voiai să sfidez ordinele KGBului şi să-l omor pe Patterson ca tu să ce?
Să mă trimiţi la Moscova şi să mă ţii la picior ca un câine?
Îţi e greu să crezi în oameni. Sunt de partea ta.
Am investit totul în tine, contăm pe tine.
Singura mea ambiţie este să mă asigur că eşti cel mai bun ofiţer.
Dacă trebuie să fiu dură ca să se întâmple asta, voi fi.
Chiar crezi toate astea? Ai vrut doar să ne faci rău.
Şi poate în mintea ta crezi că e mai bine pentru Centru
dacă noi nu ne înţelegem, dar tu ne urăşti.
Nu înţeleg de ce.
Pentru că suntem mai buni ca tine în meseria asta?
Pentru că te-am bătut măr?
Încă eşti nouă în branşă, draga mea.
Ai atâtea de învăţat.
Nu-ţi va merge bine, bătrânico.
Sfârşitul episodului 11 Nifty Subtitles Team www.niftyteam.ro