"Berätta nu, min musa, oavsett vad din källa är."
Det är ingenting, bara ett rivsår från en katt. Jag har haft tusentals såna.
Jag åker inte in för en liten skråma.
"Jag åker inte in för en liten skråma."
- Ditt liv kan vara i fara. - Det är ju löjligt, Nick.
- Du förstår inte vad hon är. - En snygg, framgångsrik kvinna.
Vad har du emot henne?
Har ni ett förhållande?
Nej, hon är en häxa!
Du vet inte vad som händer här.
Du ska till en läkare.
- God morgon. Har du redan handlat? - Japp. Utomhusmarknaden i parken.
En sann finsmakare handlar innan de fått upp sina stånd.
- Några middagsplaner? - Det beror på jobbet.
Jag hittade fina vegetariska biffar.
Jag kan tina en extra om du kommer.
- Vegetarisk biff? - Jättegott med ponzu.
Hur nekar man till det?
Är du tillbaka, Hank?
Ja, jag åker nu. Vi möts på fiket.
Jag ser fram emot de där biffarna.
Prick klockan åtta.
Okej... Vad har hänt med dig?
Jag åkte zipline i Kauai och skadade hälsenan i landningen.
- Vad sa läkaren? - Han var benhård,-
-"Låt din partner göra jobbet". - Det gör han ju redan.
- Åkte du zipline ensam? - Nej. Minns du Nadine?
Din före detta?
Ja, det var ett försök. Vi har mycket gemensamt.
- Det var oväntat. - För mig med.
Så, har det hänt nåt?
Det vanliga, - djävulen och några utomjordingar.
- Det var ingen baktändande bil. - Kolla upp det så rapporterar jag.
Polis! Släpp fram mig!
Ur vägen!
- Du älskar mig. - Släpp, Anton!
Vi måste härifrån nu, Khloe!
- Du är min, Khloe. - Släpp mig, Anton!
Släpp henne!
Khloe!
Jag jagar en beväpnad man till fots i Nolen's bokhandel.
- Så den misstänkte dök ner i floden. - Ja. Jag såg honom inte komma upp.
- Du har den där blicken. - Han är wesen.
- Han kan ha stannat under ytan. - Kanske. Dykarna letar.
- Evan Childs är alltså offret. - Det var hans boksignering.
- Flickan kände nog gärningsmannen. - Khloe Sedgwick, 30. Offrets flickvän.
Hon säger att skytten heter Anton Cole, en före detta pojkvän.
Då pratar vi passionsmord.
Vi måste höra henne.
- Hur länge har du känt Anton? - I två år. Vi gjorde slut för-
-ett halvår sen. - Då träffade du mr Childs.
- Dejtade du dem samtidigt? - Nej. Anton vägrade att ge sig.
Han ville få mig tillbaka och det upprörde Evan.
Sen började Anton komma till huset. Han sa att Evan inte förtjänade mig.
Gjorde du nån polisanmälan?
Ni förstår inte.
Berätta för oss.
Det låter hemskt, men...
...killar faller rätt lätt för mig.
Och sen släpper de inte taget. Det kan bli ganska besvärande.
Jag vill inte låta självgod, det är bara så det är. Utan dig...
...så hade han dödat mig.
Tack.
- Du kommer att klara dig. - Ni har inte hittat honom.
Nej, men vi bevakar ditt hus tills dess.
Ring mig om han hör av sig.
- Ska du tvätta handen? - Vadå? Lägg av.
Vi har hittat Antons vindsvåning.
Han var så vänlig och talangfull.
Efter uppbrottet med flickvännen så höll han sig mest för sig själv.
- Och vad brukade han prata om? - Hans konst och flickvännen Khloe.
Hans "inspirationskälla". En överdrift i mina ögon, men sån är väl kärleken.
- Tack, vi tar oss en titt. - Ring om det är nåt mer.
Sökpatrullen har inte hittat Anton. Han kan ju ha spolats iväg, men...
Det är just "men" som skrämmer mig.
Tomt!
Min ödmjuka åsikt är att killen var smått besatt av ms Sedgwick.
Nä, tror du?
Stilen verkar intressant nog variera från impressionistisk till "vad fan?".
Ni ska nog ta en titt på det här.
En förhandsillustration av ett passionsmord.
Det gör det hela överlagt.
- Bra att jag fick tag i dig. - Jag är mitt i en utredning.
Förlåt, det här går fort.
Det kommer plötsligt, men kan du komma på middag ikväll?
- Visst, är det nåt problem? - Nej, jag vill bara prata lite.
- Okej, vilken tid? - Runt åtta?
- Vi ses klockan åtta. - Jättebra, vi ses då.
Har du planer med Juliette?
Vi ska tydligen äta middag.
Börjar det ordna upp sig?
I så fall har ingen berättat det för mig.
Nick.
Nick?
- Ja? - Nu drar vi.
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Text: skorpan666 © SSG - SweSUB Group
Sjukgymnasten väntar. Jag hör av mig efteråt.
Är det där Anton?
Ja. Jag såg inte så noga, men så här såg han ut innan han stack.
- Hur efterlyser man det? - Om det ens skulle hjälpa.
Hälsa Juliette.
Hoppas middagen går bra.
Jag med.
Hej, inspektören.
- Några problem? - Nej. Hon är hemma. Inga besök.
- Vem är det? - Inspektör Burkhardt.
Det är lugnt, du kan öppna.
Ledsen om jag stör. Jag är här för en uppföljning.
Kom in. Jag ska bara klä på mig.
- God kväll. - Det är Juliette.
- Hur är det med dig? - Bra. Jag lagar mat.
Samma här.
Jag ville prata med dig innan Nick är här.
- Kommer Nick på besök? - Ja, jag bjuder på middag.
- Lagar du middag åt dig och Nick? - Ja, jag vill prata om saker som hänt.
Och middag är väl... Det är inte viktigt. Men innan han kommer-
-så ville jag höra ifall han har sagt nåt om vårt förhållande.
- Ditt och mitt? - Jag och Nick.
Jag är bara nervös och osäker på var han står.
Han har väntat rätt länge på det här.
Så kör på och se vad som händer.
Ja, du har rätt. Tack, det var precis vad jag behövde höra.
- Lycka till. - Tack, hej.
Ledsen att du fick vänta.
Vad ville du prata om?
Vi har inte hittat Anton än.
- Då lever han fortfarande. - Det måste vi anta.
Men det kunde du har sagt på telefon.
Det var inte därför jag kom.
Har du sett den här förr?
Nej, men jag vet att Anton målat den.
Anton verkar ha planerat det här länge.
Vi fann den i hans våning.
- När var du där sist? - Ett par månader sen.
Du var många tavlors motiv. Stod du modell?
Ja, som jag har gjort för andra. Annars hade jag inte haft råd med all min konst.
Är du svag för konstnärer?
Jag är svag för de som ser världen på andra sätt.
- Jag inspirerar dem. - Jaså? Hur då?
- Det är lite svårt att förklara. - Du kan väl göra ett försök?
Okej.
Det är så det börjar,...
...men aldrig som det slutar.
Det är bara nåt som händer.
Nåt som inte kan kontrolleras.
Nåt som inte ska kontrolleras.
Jag tvingar mig aldrig på dem.
De vill ha mig och de behöver mig.
Det slutar inte alltid väl.
Många stora konstnärer dog unga, våldsamt och halvgalna.
Men skulle de välja banalitet och långt liv före framgång?
Hur väljer du ut dem?
Det är väl en talang. En passion.
- Som det jag anar i dig. - Jag är ingen konstnär.
Du kanske bara inte vet om det än.
Det är nåt väldigt kraftfullt över dig.
Vad det än är så dras jag till det.
- Skrämmer det dig? - Borde det göra det?
- Bara du vet svaret. - Vad skrämmer dig?
Vad som kan hända om du stannar.
Jag skulle inte ha gjort det.
- Jag gör dig inte illa. - Jag vet vad du är. Gå.
Jag är här för att hjälpa dig.
Du behöver inte vara rädd för mig.
Ska du på middag hos Juliette?
- Monroe? - Japp. Med två vegetariska biffar.
- Ringer middagsklockorna? - Jag ska ju vara hos Juliette.
Ja, hon ringde. Då misstänkte jag att du inte skulle dyka upp.
Jag är mitt i en utredning just nu.
- Jag återkommer. - Okej.
Jag måste åka.
Lås dörren när jag har gått.
Jag blev orolig att du hade ändrat dig.
- Nej, jag fastnade i ett fall. - Jag är bara glad att du kom.
Kom in.
- Det ser jättefint ut. - Jag har inte ändrat nåt.
Maten har kallnat så jag värmer den.
Så...
...vad ville du prata om?
Pang på rödbetan. Ja, varför inte?
Saker börjar klarna för mig, om det nu är ett bra uttryck.
Jag har behandlat dig orättvist på sistone och ber om ursäkt för det.
Nick?
Det är väl en talang. En passion.
Som det jag anar i dig. - Nick?
Ja?
Jag försöker be om ursäkt.
För vad?
För hur det har blivit mellan oss. Och för hur jag har behandlat dig.
Jag trodde att jag höll på att bli galen. Och jag blev väl praktiskt taget galen.
Men det fick mina minnen av dig att komma tillbaka.
Kanske inte elegant och logiskt, men...
...du ska veta att jag börjar minnas dig, vad vi gjorde och vad jag kände.
Jag vet att det är mycket...
Efter allt vi gått igenom...
...så är det en stor grej för mig.
Vill du inte säga nånting?
Nick.
Hörde du vad jag sa?
Förlåt, vad?
Jag känner mig lite vissen ikväll.
Jag tror att jobbet börjar påverka mig.
Okej, det var väl ingen bra tidpunkt.
Ja, du har nog rätt.
Tack.
Vi får prata snart.
Nick?
Redan hemma?
Ja.
Du vill väl inte ha en middag till? För jag åt nämligen upp din biff.
Så hur gick det?
På henne lät det som en viktig middag.
- Vi åt inte. - Hoppsan.
Du bjöds på middag, men ni åt inte.
Ni hade väl mycket att prata om.
Inte direkt.
Då säger jag "va?". Det var den stora stunden. Hon minns dig och vill prata.
- Vad är du ute efter? - Jag försöker stötta dig.
Varför? Är mitt privatliv så intressant?
Hör på nu...
Vi varken åt eller pratade.
Vad mer behöver du veta?
Ingenting. Varför beter du dig så här?
Jag fattar inte. Varför blir man grillad när man kommer hem?
Grillad? Är det vad du tror?
För ett par timmar sen grillade jag för en middag du var förväntad till.
- Vad, ska jag betala för biffen? - Nej, det vill... Det hör inte hit.
Du har väntat månader på att hon ska minnas dig, och nu när hon gör det...
Ursäkta min paffhetsgrad.
Har du pratat färdigt? Ska du hoppa i säng?
Jaha, du drar. Vart ska du?
Fundera på att skaffa dig ett eget liv.
Fundera på att skaffa dig en egen kåk.
- Var ärlig. Hatar Nick mig? - Jag kan inte svara på det.
Han stack precis, och han var lagom grinig.
- Vad hände hos dig? - Jag lagade middag,-
-började prata, sen rasade det bara och han stack.
Det kanske är jobbet. Jag hör med Hank.
Det är Monroe. Hur är det med Nick?
Han skulle ju ha middag med Juliette.
- Blev det inget? - Nej. När jag frågade hur det gick-
-bad han mig att skaffa mig ett liv. - Olikt honom. Jag har inte hört nåt.
Det kan ju vara nåt vi inte känner till. Jag luskar lite.
- Jag är på stationen, var är du? - Nere på Bent Brick.
Precis vad jag inte behöver. Jag kommer, beställ en öl åt mig.
Har du sett en sån?
När då?
- Några timmar sen. - Nåt jag bör veta?
Jag vet inte vad hon är. Det är vittnet.
Khloe? Besökte du henne?
Grymt! Vem är det? Nån älva?
Är du nån känd serietidningstecknare?
Du är nog nån jag borde känna till. Tjejen är galen i sci-fi. Får jag se...
Ge dig nu!
Visst, jag ska inte skada...den.
Jag vill bara visa den, hon sitter här borta.
Ta det lugnt nu.
Nu gör vi ingenting förhastat.
Lugna bara ner dig.
Jag är lugn. Han slog mig utan orsak.
Rör dig hemåt, Nick. Jag löser det här.
Ska du låta honom gå? Du är en snut, du ska arrestera folk.
Du är dyngrak. Sitt ner och håll käft om du vill slippa fyllecellen.
- Jag har aldrig sett en. - Nick slog nån över den?
Killen var på lyset och Nick sa åt honom, men det var lite mycket.
Precis som han var här, för mycket.
Hur tar vi reda på vad det handlar om?
Vad?
Så det här är moster Maries husvagn.
Japp, här är den.
Wow.
De här sakerna är verkligen sällsynta.
Visst, men vi måste börja med de här.
Det är här böckerna kommer ifrån.
Ett veritabelt museum i wesen-ologi.
En krönika över Grimmarnas stolta tradition att halshugga såna som oss.
Jaha... Kul att veta.
- Så vi letar efter... - Nån som ser ut så här.
Herregud, vad hemskt.
- Musai. - Va?
Det är vad hon är.
- Eller? - Ja.
Det står här.
På tyska, förstås.
Hör här. Det skrevs 1888.
"Jag kallades in av en bekant, en konstnär vid namn Gauguin.
Kvällen innan hotades han med rakblad av en av hans vänner, konstnären Van Gogh.
Gauguin oroar sig över att vännen har påverkats menligt av en prostituerad.
Han gav mig i uppdrag att ta reda på vilken typ av häxa Rachel var.
Till min fasa upptäckte jag att skökan inte var en Hexenbiest, utan en Musai.
Och trots att hon länge må ha varit Van Goghs största inspirationskälla...
...så började hennes inflytande att ta ut sin rätt.
Han skar av sitt eget öra.
Jag återgäldade henne, inte genom att avlägsna kläderna, utan hennes huvud."
- Van Gogh? - Jag läser bara vad som står, men...
"En kyss från en Musai är lika beroendeframkallande som den-
-starkaste drogen vi känner till. Väl inlett så slutar förhållandet alltid i-
-galenskap, förstörelse och död."
Vänta lite nu. Okej.
Det kanske inte är så illa ändå.
"Inget av detta händer så länge han inte kysst henne."
Hon kysste hans hand. Vem vet vad som hände när han besökte henne.
Vet nån var Nick håller hus?
Samma kläder som igår. Kom du hem?
Det är inte mitt hem.
- Kom du i säng? - Jag minns inte.
- Hur är det? - Bättre utan förhöret.
För all del.
Jag har luskat i din teckning. Jag tror att jag vet vad hon är.
- Vad? - En Musai.
Och helt plötsligt är du en Grimm?
Jag har nåt att visa dig.
Det hände igår. - Kommissarien.
21:30 igår kväll. När polisen kom dit var han borta, men det är Anton.
Då lever han. Varför en färghandel?
Det har nog att göra med Khloe, men det är bara en magkänsla. Du vet hur de kan vara.
För tre år sen tvångsintas kompositören Max, efter en syraattack på en skulptör.
- Gissa vem han dejtade? - Khloe. Hon dejtade även skulptören.
Självmord för fem år sen. Författaren Ellis hängde sig när han dumpades.
- Flickvännen var... - Khloe Sedgwick.
Vi har vandalism i stan.
Jag vet vad han gjorde med all färg. Du ska nog följa med, sir.
En Musais läppar utsöndrar psykotropa ämnen som saknar medicinska motgift.
Va? Det måste ju finnas nåt.
Vänta lite... Nej, ingenting.
Så det är dödskyssen?
- Besatthet kan misstas för kärlek. - Det här är inte kärlek.
Nej, men det känns säkert så.
Man kan nog bara bryta en sån besatthet med den äkta varan.
- Juliette. - Jag hoppades att ni var här.
Vad är det?
- Jag måste tillbaka till husvagnen. - Är det klokt efter vad som hände sist?
Oavsett vad så måste jag dit.
Okej.
- Vi är lite upptagna, men jag kan... - Nej.
Jag behöver nyckeln. Det som hände när Nick tog mig dit är tydligen viktigt.
För att förstå vad som händer så måste jag återansluta mig till det.
Hon har rätt. Låt henne åka.
Tja. Jag tror...
...att jag låter henne åka.
Okej.
Önska mig lycka till, eller...nåt.
Han må vara psykopat och jag är inget fan, men Anton har ju talang.
- Inga vittnen? - Inte kl 02:00.
Gatukonst är inget speciellt i Portland.
Vart tog han vägen?
Nick!
- Jag hinner inte ifatt. - Okej, jag fixar det.
Vi måste prata.
Nick ritade den.
Jag minns att du berättade om nån förmåga du hade.
Kom igen nu, minnet.
Det hade med böckerna att göra. De...
Och de...
...skumma teckningarna.
Vad berättade du?
Vad var det du sa?
Kom igen, Nick. Hjälp mig. Jag försöker.
Jag försöker verkligen.
Ser du böckerna?
De är fyllda av teckningar gjorda av mina förfäder, och andra med samma förmåga.
Och teckningarna föreställer wesen, som de vill bli kallade.
Det är vad jag kan se.
Vad alla Grimms kan se.
De är som olika arter som existerar inom vissa av oss.
Hur som helst... Vi har Blutbad och Bauerschwein, Fuchsbau, Eisbiber.
Alla finns i de här böckerna.
Juliette, jag hittar inte på det här.
Jag hittar inte på det här.
Det är Rosalee och Monroe.
- Är Nick med er? - Är han inte där?
- Inte på stationen. - Vi vet mer om Musai.
En påbörjad förbindelse kan inte brytas, inte av mig.
- Och Nick är borta. - Han följer henne.
Om de är tillsammans blir det värre.
Vi måste hålla dem ifrån varandra.
Monroe tror att Nick söker upp henne.
Ring patrullen på plats. Jag åker dit. - Jag återkommer.
Är du okej?
Jag vet inte. Det känns...annorlunda.
Sakerna jag såg och det jag mindes...
Så du minns vad som hände den kvällen?
Jag tror det. Han berättade allt men jag trodde inte på honom.
Och nu?
Du tror Nick, eller hur?
- Och du med. - Ja, det gör vi.
Jag trodde att han var tokig.
Vissa saker är inte fullt så tokiga när du lär känna dem.
Jag måste tala om för honom att jag tror honom. Var är han?
- Assistent Gates. - Meddela mig när Burkhardt dyker upp.
- Han är på väg till hennes hus. - Låt inte Burkhardt lämna platsen.
- Jag behöver dig. - Du är en Grimm.
Det spelar ingen roll.
Du måste bevisa det. Anton är här.
Var?
Hon är min!
Jag kan inte.
Inte så länge han lever.
Kom med här. - Nej. Khloe...
- Han är handfängslad, sir. - Nog nu, Nick! Vi har honom.
Du får henne inte. Aldrig!
Det räcker!
Tror du att du får henne? Det får ingen!
Så orsaken till att Nick inte varit sig själv med nån av oss är helt enkelt...
Ja, han har varit... - Påverkad av en annan kvinna.
Men det behöver inte vara hans fel.
Hon är...
- Hon är... - Wesen?
Vadå? Nick försökte berätta det förra året.
Ja.
- Han kan stå inför stora problem. - Liknar det vad som hände mig?
- På sätt och vis... - Utan motgift på flaska.
Var finns det då?
Det är du.
- Vi vet vad du är. - Jaså? Vad är det?
- Musai. - Då vet ni att jag inte kontrollerar det.
Jag ber inte om deras uppmärksamhet, men varför skulle jag förneka dem den?
Utan mig är de ingenting. - Du ska släppa min inspektör.
Kan jag hjälpa att jag föddes så här?
Det stora problemet är att han är en Grimm och det accelererar det hela.
Nick är den kraftfullaste jag träffat och han behöver mig.
- Du ska sluta, och det nu. - Jag vet inte hur man gör.
Sir, du ville veta när Anton häktats.
Han sitter i sin cell.
Jag kan inte.
Inte så länge han lever.
Du måste bevisa det. Anton är här.
- Hon gav oss inte mycket. - Hon kommer inte nära Nick.
- Skyddshäkte? - Ja, om vi måste.
Kolla på det här.
Hej, vet nån var Nick är?
Det är nåt väldigt kraftfullt över dig.
Nåt som inte kan kontrolleras.
Nick! Om du gör det så kan jag inte skydda dig.
Snälla Nick, sluta. - Juliette är här.
Se på mig.
Tänk på vad du gör.
Många stora konstnärer dog unga, våldsamt och halvgalna.
Var snäll och se på mig.
Nick, se på mig!
Öppna ögonen. Du måste se på mig.
Juliette?
Ja.
Vad gör du här?
Jag är här för dig, precis som du var där för mig.
Tack.
Jaså?
Det här är visst din lyckodag.
Jag släpper dig. Men du ska lämna Portland och aldrig komma tillbaka.
Om du gör det så finns en del av mig som inte bär en bricka.
Och man vet aldrig vad han kan göra.
Text: skorpan666 © SSG - SweSUB Group
www.SweSUB.nu - För bättre texter