Din episoadele anterioare:
Mi se pare mie sau ți-e mai ușor să privești?
Pot să privesc, dar gândirea mea refuză să coopereze.
Felul meu de a fi nu se potrivește cu...
Felul meu de a fi.
- Știți unde sunteți, dle Graham? - Nu.
Sora mea a fost răstignită pe un cap de cerb, sfârtecată.
Te pot ajuta. Putem ascunde corpul.
Abigail Hobbs poate fi singura persoană care știe adevărul.
Nu o poți întreba acum, Jack.
Vreau să merg acasă.
Cel mai grotesc puzzle din lume.
- Da, dar unde sunt colțurile? - Poftim?
Mama mea spunea să încep puzzleul cu colțurile.
Capetele ar putea fi colțurile.
Avem prea multe colțuri.
Șapte morminte. Mult prea multe capete.
Cea mai recentă victimă pare a fi piesa principală.
Celelalte par să aibă câțiva ani chiar zeci de ani.
Și știm că șapte dintre ele au fost îngropate aici.
Cine le-a săpat știa exact unde sunt îngropate.
Nu a fost suficient să le omoare, s-a întors ca să le înjosească.
Mormintele nu au fost pângărite, Jack. Au fost expuse.
Haideți să mergem!
Am plănuit acest moment, l-am plănuit cu precizie.
Mi-am strâns materiile prime în avans.
Am poziționat corpurile cu atenție, fiecare la locul lui.
Pacea domnește în părțile dezmembrate.
Cea mai recentă victimă am păstrat-o la final.
Vreau să mă vadă lucrând. Vreau să știe cum lucrez eu.
Acesta este CV-ul meu.
Aceasta este opera mea.
Aceasta este moștenirea mea.
Will. Nu te așteptam.
Nu știu cum am ajuns aici.
Mașina ta era afară, așa că știm că ai condus.
Eram pe o plajă în Grafton, Virginia de Vest.
Apoi am clipit și m-am trezit în camera ta de așteptare, dar nu dormeam!
Faci trei ore și jumătate din Grafton până aici. Ai pierdut noțiunea timpului.
- Ceva nu e bine cu mine. - Disociezi, Will.
E un mecanism disperat de supraviețuire pentru un psihic care îndură abuzuri.
- Nu sunt abuzat! - Ai o problemă cu empatia.
- Ceea ce simți te copleșește. - Știu, știu.
Ai ales să ignori asta. Acesta este abuzul de care spuneam.
Vrei să renunț?
Jack Crawford ți-a oferit șansa să renunți, și ai refuzat. De ce?
Salvez vieți.
- Și te simți bine. - În general, da.
Și viața ta?
Îți sunt prieten, Will.
Nu-mi pasă de viețile pe care le salvezi; îmi pasă de viața ta.
Și viața ta se separă de realitate.
Sunt somnambul.
Am halucinații.
- Ar trebui să-mi fac un control. - Will.
Nu mai căuta răspunsul în locul greșit.
Erai la locul crimei când ai disociat. Spune-mi despre asta.
Era un totem de cadavre.
În unele culturi, crimele și vinovăția sunt manifestate
ca toată lumea să le vadă și să le vadă rușinea.
Nu, nu e vorba de rușine, era o sărbătoare.
Își sărbătorea reușitele.
Și în fața reușitelor lui, mintea ta a avut nevoie de o scăpare.
Da.
Îmi fac griji pentru tine, Will.
Empatizezi complet cu ucigașii pe care Jack Crawford
îi trimite către mintea ta și te pierzi în ei.
Dacă pierzi noțiunea timpului și te rănești?
Sau pe altcineva?
Nu vreau să te trezești și să vezi un totem făcut de tine.
Hannibal - Sezonul 1 Episodul 9 - Trou Normand
Traducerea și adaptarea: Giana Nifty Subtitles Team www.niftyteam.ro
În fiecare zi mă trezesc, și...
Aud vocea tatălui meu.
Ca și când ar îngenunchea lângă patul meu.
Îmi șoptește ce mi-a spus.
Mi-a spus că ucide fete.
Iar și iar.
Ca să nu mă ucidă pe mine.
Îmi doresc să fie în viață pentru a putea să-l întreb...
Ce sentiment îi provocam?
Ce era cu mine încât îl făceam să vrea să mă ucidă...
Ar fi trebuit.
Ar fi trebuit să te ucidă.
Ca să nu trebuiască să mă ucidă pe mine.
Ar fi trebuit să te ucidă.
Ca tu să nu mă fi ucis pe mine.
Îmi pare rău pentru ieri.
Pentru ce?
Nu mă simțeam eu însumi.
Cam asta faci tu de obicei, nu te simți tu însuți.
Cred că da.
Da. Bine.
Ție ți s-a părut că sunt bine?
- Vrei să-mi spui ceva? - Nu.
E clar că îmi ascunzi ceva.
Cred că m-am pierdut puțin ieri, asta e tot.
Și azi cum te simți?
M-au afectat.
Toate acele victime m-au afectat și credeam că sunt mai evident.
Dacă e o problemă, vreau să-mi spui.
- E vreo problemă, Will? - Totul e bine.
Bine.
Au vândut casa părinților mei.
Casele în care au avut loc crime nu se vând foarte bine azi.
Dar oricum nu vrei primi niciun ban.
Familiile victimelor au intentat procese pentru crimă.
- Crimă? - Asta înseamnă că primesc totul.
Fiecare bănuț.
Tot ceea ce ai aici este ce ți-a mai rămas.
Lasă-i să-i ia banii. Nu-i vreau.
Îți poți face proprii bani.
Cât aș primi dacă ai scrie o carte despre mine?
- Despre tatăl meu? - Destui.
Încă vrei să-mi spui povestea?
Cred că trebuie să o spui singură, dar te pot ajuta.
Nimeni nu știe mai multe despre ce-a făcut tatăl tău decât eu.
- Nici măcar Will Graham? - Will Graham este o parte a poveștii.
Nu este persoana care te va ajuta să o spui.
Mă evită pentru că îl fac să se simtă ca tata.
Și asta îl face să se simtă ca un ucigaș.
Oamenii cred că l-am ajutat pe tata să le ucidă pe fete.
Poți schimba ceea ce cred oamenii.
Putem schimba asta împreună.
Toți vor ști adevărul.
Bine.
Îmi voi spune povestea.
Câte corpuri?
Avem 17 în total.
Acesta este cel mai recent, Joel Summer.
Are 40 de ani,
și un magazin de telefoane mobile în Knoxville, Tennessee.
Sau avea. E dispărut de trei zile.
O singură rană prin înjunghiere în inimă.
Celelalte răni au fost post-mortem... Oase rupte, șolduri și umeri dislocați.
A însemnat ceva deosebit pentru el.
Avea un loc de onoare.
Șapte corpuri din morminte nemarcate au fost găsite la locul crimei.
Pământul de pe corpuri este identic cu cel din morminte.
Traumatisme, înjunghieri, strangulări. Crime.
Sunt cel puțin opt corpuri care
au fost furate din morminte din toată Virginia de Vest.
Nu sunt victime ale unor crime. Morți accidentale.
Toate sunt crime.
Anthony Lamb, 28, accident fatal de mașină 1986.
Francesca Bourdain, 42, sinucidere, pastile, 1994.
Adrian Packham, 60, atac de cord, 2001.
Peter McGee, 25, intoxicație cu monoxid de carbon acasă la el, 2006.
Și încă șapte victime neidentificate îngropate pe o plajă.
Fiecare deces e diferit, e făcut să pară ceea ce nu este.
Nici urmă de sadism sau tortură.
Metoda a fost mai puțin importantă decât simplul fapt...
De a-i omorî pe acești oameni.
Joel Summers, ucis cu o singură lovitură în inimă.
Prezentat ostentativ în vârful celorlalte victime anterioare.
Ucigașul a dorit să rămână necunoscut, o fantomă.
Asta l-a entuziasmat.
Până acum.
De ce... iese la lumină?
Will?
Nu vreau să te întrerup dacă repeți, sau...
Nu. Nu-i nimic.
Foarte întuneric aici.
Așa sunt eu.
Intră.
Promit că nu voi mai încerca să te sărut.
Decât dacă nu mai dai atenție propriilor sfaturi.
Un doctor care se tratează singur are un naiv ca pacient.
Regret că am plecat acum două seri.
Regreți?
Vrei să spui că acum nu mai regreți, sau că ai tot același sentiment?
Tot sar de pe-o parte pe alta a liniei.
Acum pe ce parte ești?
Am câte un picior pe fiecare parte.
Îmi spui asta ca să mă induci în eroare?
Îți spun asta pentru că sunt sinceră în legătură cu ceea ce simt.
Nu vreau să te amăgesc, dar nu vreau nici să te mint.
Nu te voi minți dacă nici tu nu faci asta.
Țin la tine, Will.
Dar nu pot să am o relație cu tine.
Ar fi... o nesăbuință.
De ce?
Și nu e pentru că ai o curiozitate profesională în ceea ce mă privește.
Nu.
Cred că ești instabil.
Și până când nu schimbi asta, îți voi fi doar prietenă.
Îți mulțumesc pentru sinceritate.
Tu te simți instabil?
Încerc să nu am dreptate când spun că asta e o idee proastă.
Freddie Lounds e periculoasă.
Mi-a spus că vrea să scriu despre voi în cartea mea.
Ai renunța la intimitatea ta și la a noastră.
Totul se va schimba.
Orice simți acum, e trecător.
Lucrurile se schimbă.
Se schimbă chiar și pentru mine.
Analizez ceea ce e important în viața mea.
Tu ești importantă, Abigail.
Dacă l-ai ucis pe tata asta nu înseamnă că îi iei locul.
Abigail, am trecut printr-un eveniment traumatic, și nimeni nu suferă mai mult
decât tine, Abigail, dar am trecut prin asta împreună.
Ceea ce scrii tu, vei scrie despre noi toți.
Nu am nevoie de permisiunea voastră.
Și nici de aprobarea noastră, dar sper că va însemna ceva.
Știu ce cred oamenii că am făcut.
Se înșeală.
De ce nu le pot spune tuturor că se înșeală?
Nu ai de ce să îți ceri scuze.
Încă.
Dar dacă deschizi această ușă, Abigail, nu vei controla ce iese prin ea.
Ești pregătită pentru asta?
Totemul a fost construit în Grafton cu un anumit motiv.
Pentru a comemora un eveniment special.
Spune povestea unei vieți.
Dacă Joel Summers reprezintă finalul, atunci acest corp de jos
de pe stâlp reprezintă începuturile ucigașului.
Prima lui victimă.
Fletcher Marshall.
Ucis în 1973. Omorât în bătaie chiar aici în Grafton.
Mormântul i-a fost jefuit acum cinci zile.
- Nimeni condamnat pentru moartea lui? - Nu încă.
Tipul ăsta a scăpat nevinovat acum 40 de ani.
Așa că a continuat.
Va exista o legătură între Joe Summers și Fletcher Marshall.
Will. Vreau să vii la mine în birou.
Nicholas Boyle a apărut în Minnesota... Mort.
Corpul lui a fost găsit în pădure. Era congelat.
L-au scos destul de repede, dar nu pot spune
dacă a murit acum o săptămână, acum șase săptămâni,
sau în noaptea în care a dispărut.
Cum a murit?
Rană de cuțit. A fost înjunghiat.
Am cerut ca victima să fie transportată aici.
Vreau ca Abigail Hobbs să-l identifice.
Deja a fost identificat.
- Nu și de către Abigail Hobbs. - No puteți lăsa în aceeași cameră
cu corpul lui Nick Boyle. Deja a avut coșmaruri legate de el, Jack.
Mă întreb de ce.
Doar nu crezi că a fost implicată?
Cred că Abigail Hobbs este numitorul comun între
tatăl ei, Marissa Schuur, și Nicholas Boyle.
Toți au ceva în comun cu Abigail.
Instinctele mele îmi spun că Abigail are răspunsuri pe care nu le-am auzit.
Care sunt întrebările, Jack?
Prima ar fi unde pleacă atunci când sare gardul instituției în care se află.
Poate se întâlnește cu Nicholas Boyle.
Nimeni nu știe care era relația dintre ei doi.
Vreau să se consemneze că am spus că e o idee proastă. Hannibal?
Jack este genul de om căruia nu-i pasă decât de părerea lui.
Vreau să observi asta, Alana.
Dacă Abigail va fi pusă în aceeași cameră cu corpul, vreau să fiu acolo.
Îmi pare rău, Will. Nu cred că poți fi obiectiv când e vorba de Abigail.
Abigail ar putea fi foarte afectată după acest experiment.
Poate că e mai puternică decât ne imaginăm noi.
Dră Hobbs, vreau să te uiți la acest bărbat.
E aceeași persoană care te-a atacat pe tine, dr Bloom și dr Lecter acasă?
- El este. - Bine.
Mai am câteva întrebări la care aș vrea să-mi răspunzi.
L-ai mai văzut pe acest bărbat după ce te-a atacat?
L-ați putea acoperi?
Vreau să-mi răspunzi la întrebare mai întâi.
Te rog.
Nu.
Nu l-am văzut de când m-a atacat.
Acest om, Nicholas Boyle, a fost înjunghiat cu un cuțit de vânătoare.
Tu știai cum să faci asta.
- Tatăl tău te-a învățat. - Jack, nu vreau să fiu aici.
Atunci poți pleca.
Ești aici fiindcă ai fost invitată, dr Bloom.
Te rog să nu mă mai întrerupi.
Credeți că eu am făcut-o?
Unde te duci când fugi din spital, Abigail?
Câteodată în oraș, câteodată în pădure, alteori doar ies.
Plec ca să fiu departe de... asta, să fiu singură unde pot gândi... respira.
Te-ai întâlnit cu Nicholas Boyle într-una din escapadele tale?
Vă cunoșteați de dinainte de noaptea în care te-a atacat?
Îl cunoștea pe tatăl tău...
Nu.
Și nu știi nimic despre decesul lui?
Știu că a încercat să mă omoare.
Și când s-a întâmplat asta, am crezut că până la urmă voi muri în acea casă.
Dar nu s-a întâmplat asta.
Am supraviețuit.
Dr Bloom și...
Dr Lecter mi-au salvat viața.
M-au salvat de el.
- Și nu l-ai mai văzut de atunci? - Doar în coșmaruri.
Am terminat?
Vin imediat, Abigail.
- O crezi? - Cred că Abigail are probleme.
E ceva ce încearcă să ascundă cu toată ființa ei,
dar nu e uciderea lui Nicholas Boyle, Jack!
- De ce ești așa sigură? - Fiindcă rezervele pe care
le am în legătură cu Abigail nu i se aplică și lui Hannibal!
El nu are niciun motiv să mintă!
Poate fi o ușurare să vezi corpul măcelărit al unui monstru și
să știi că nu se va mai întoarce.
Nick Boyle nu era un monstru.
Tu erai?
Câteodată mă simt ca unul.
De aceea i-ai dezgropat corpul?
Va fi un capitol al cărții tale, Abigail?
Nu. Nici uciderea lui Nick sau faptul că m-ai ajutat să-l ascund.
Mereu poți adăuga ceva.
FBIul a pus întrebările. Eu am răspuns. Am trecut.
Cu atenția lui Jack Crawford.
Ai dreptate. Eu am deschis ușa.
Nu pot controla ceea ce iese prin ea, dar de data asta am controlat când.
Nu îmi mai este teamă de faptul că Nicholas Boyle ar putea fi găsit.
A fost găsit.
Mi-ai trădat încrederea.
Ai pus în pericol viața amândurora.
Merit mai mult decât atât.
Vreau să am încredere în tine, Abigail.
Și dacă nu pot?
Joes Summers, piesa principală a totemului nostru,
a fost adoptat după ce părinții lui au murit.
- Ghici cine era tatăl lui? - Fletcher Marshall.
Joel Summers este Joel Marshall.
Am făcut testul ADN pentru Fletcher Marshall și Joel Summers.
Nu corespunde.
Deci fiul lui Marshall nu era de fapt fiul lui?
Mama, Eleanor, a fost ucisă într-un accident de mașină la patru ani
- după uciderea lui Fletcher. - Un accident de mașină veritabil?
Dacă ar fi fost ucisă, ar fi fost pe stâlp.
Dacă nu cumva a iubit-o prea mult ca să o facă de rușine așa.
A fost cineva condamnat pentru uciderea lui Marshall.
Un bărbat pe nume Laurence Wells a fost interogat de două ori în 1973.
Niciodată acuzat. Încă locuiește în Grafton.
Fletcher Marshall a fost o crimă din pasiune.
Are ceva ce celelalte crime nu au.
Motivul.
E deschis. Intră.
Sunt neînarmat.
Deci ne așteptai.
Speram că mă veți găsi.
- De ce, dle Wells? - Pentru că v-am lăsat.
Ultima a fost...
Să spunem că sunt ușurat că a fost ultima.
Nu mai am motivație.
Recunoașteți uciderea lui Joel Summers?
Și a lui Fletcher Marshall.
Și alte 15.
Bănuiesc că le-ați numărat până acum.
Deci l-ai ucis pe Joel Summers ca să fii prins.
Nu doar pentru asta.
L-am ucis pentru că el nu trebuia să existe.
Ce motiv ați avut să le ucideți pe celelalte victime?
Am avut toate motivele din lume.
Ele nu aveau niciun motiv să moară.
Nu m-au văzut venind decât dacă voiam eu să mă vadă.
Puteam să-i fac cu mâna unei doamne, să stau lângă ea la biserică,
știind că i-am ucis soțul.
Tăcerea la o înmormântare e splendidă, toți oamenii din jurul tău,
faptul că știi că tu ești vinovatul.
Uite ce frumos va fi să știi că-ți vei petrece restul vieții la închisoare.
Vi se pare că sunt bogat?
Închisoarea va fi un lux comparat cu azilul pe care mi-l permit.
Și acolo nu voi fi uitat cu siguranță.
Îmi asigur...
Îmi asigur moștenirea.
E și ăsta un mod de a face lumea să te țină minte.
Nu ai copii care să-ți spună povestea.
- Joel Summers își amintea de tatăl lui? - Nu.
Ai avut o aventură cu Eleanor Marshall înainte să o omori?
Și tăcerea e un răspuns pozitiv.
- Era fiul tău. Joel Summers. - Poftim?
Credeai că femeia pe care o iubești poartă copilul lui Fletcher
când de fapt ar fi trebuit să fie al tău, însă tu ai înțeles totul greșit.
Eleanor a ales să-l crească ca pe copilul lui Fletcher, așa că poate...
A văzut ce era în inima ta.
Nu ți-ai asigurat moștenirea, dle Wells; ai ucis-o.
De fapt, singura contribuție a fost distrugerea fiului tău.
Te simți chiar așa de prost când ucizi pe cineva?
Îmi fac griji în privința coșmarurilor.
Te vom ajuta cu coșmarurile.
- Abigail Hobbs l-a ucis pe Nick Boyle. - Da, știu.
Spune-mi de ce știi.
Am ajutat-o să scape de corp.
Evident... Nu suficient de bine.
- I-ai spus lui Jack Crawford? - Nu.
- De ce nu? - Pentru că speram că nu e așa.
Acum știi adevărul.
Chiar îl știu?
Tot ce știi despre acea seară e adevărat, mai puțin sfârșitul.
Nicholas Boyle ne-a atacat.
Singura greșeală a lui Abigail a fost să se apere și eu am mințit.
De ce?
Știi de ce.
Pentru că Jack ar spânzura-o pentru ce a făcut tatăl ei,
și lumea ar da vina pe Abigail în locul lui. Cam așa ar sta lucrurile.
Asta ar fi ceea ce scrie Freddie Lounds.
Abigail nu e o ucigașă, cum nici tu nu ești pentru uciderea tatălui ei,
sau eu, pentru uciderea lui Tobias Budge.
- Nu e treaba noastră să decidem. - Dacă nu e a noastră, atunci a cui?
Cine o cunoaște pe Abigail mai bine ca tu și cu mine?
Sau povara pe care o poartă?
Noi suntem tații ei acum.
Trebuie să o protejăm mai bine decât Garrett Jacob Hobbs.
Dacă te duci la Jack, vei ucide viitorul lui Abigail.
Trebuie să-mi chem avocatul, Will?
Nu putem spune nimănui.
Ceea ce facem acum este lucrul cel mai bun.
Cu timpul, totul va fi doar o poveste pe care n-o putem spune.
Mă simt oribil, dră Lounds.
Nu mi-am imaginat că ești vegetariană.
O greșeală din partea mea.
Cercetarea aduce mereu beneficii.
Dacă contrazice o poveste bună, de ce să n-o publici?
Încă ești supărat fiindcă te-am făcut nebun?
Legile jurnaliștilor sunt clare, dle Graham.
Insinuarea e o idee atât de ambiguă.
Nici nebunia nu e doar albă sau neagră.
Cu toții avem problemele noastre.
Tu alegi versiunea adevărului care te avantajează cel mai mult
și o urmărești cu aviditate.
Fiecare decide propriile versiuni despre adevăr.
Sunt aici pentru că vreau să scriu versiunea lui Abigail.
Ai grijă să faci asta.
Nu am nimic de ascuns.
Fiecare are ceva de ascuns, dar nu voi scrie nimic din ce nu vrei tu.
Trebuie să ne înțelegi îngrijorarea.
Ne pasă de Abigail.
Singurul nostru gând e să o protejăm.
Deja a fost expusă.
Tăcerea ei de până acum a fost luată drept vină.
Această carte este despre nevinovăția ei.
Vreau ca Abigail să aibă un viitor.
Asta e ceea ce vrem toți.
Toți vrem ce-i mai bun pentru Abigail.
Probabil e cea mai bună salată pe care am mâncat-o.
Păcat că o stricăm cu toată carnea.
Will știe, nu?
Știe că l-ai ucis pe Nicholas Boyle.
- Ce mă fac? - Îți va păstra secretul.
- Nu ai de unde să știi. - Îl va păstra
pentru că altfel singurul lucru bun din viața lui va fi pângărit.
Și îl va minți pe Jack Crawford cum se minte și pe el însuși.
Ești liberă, Abigail.
Nimeni nu va ști ce ai făcut.
Și nimeni nu va ști adevărul pe care încerci să-l eviți.
Cel pe care nu-l recunoști nici față de tine.
L-am ajutat.
- Nu te aud. - L-am ajutat.
Știam ce e tatăl meu. Știam ce făcea. Știam.
Eu mă întâlneam cu fetele, vorbeam cu ele.
Râdeam și glumeam.
Aflam unde locuiesc, unde se duc, când vor fi singure.
Fete care arătau ca mine. Ar fi putut să-mi fie prietene.
Nu-l puteam refuza. Știam că e ori ele ori eu.
Mă întrebam când îmi vei spune.
- Sunt un monstru. - Nu.
Știu ce sunt monștrii.
Tu ești o victimă.
Și Will și cu mine...
Te vom proteja.
Pot lua loc?
Desigur.
Mulțumesc.
Nu-mi place să călătoresc singură.
Mie-mi place la nebunie.
- Unde mergi? - Acasă în weekend.
Și tu?
Sfârșitul episodului 9 Nifty Subtitles Team www.niftyteam.ro