Anterior, în familia Borgia...
Întreaga flotă turcă, poate fi făcută scrum,
Ce alte daruri ne aduci?
Toate drumurile duc la Roma, şi trec prin Romagna.
Oamenii noştri, uniţi sub un singur stindard.
Am influenţat balanţa, într-un fel sau altul.
Am copilul, soţul meu, am tot ce îmi doresc.
- Totul. - Aproape totul.
Catherina Sforza are o umbră întunecată.
Ne-am intersectat de două ori.
Tu ce faci aici?
E un cod.
Trebuie să ştim când vor ataca Forli.
De la cine ai copiat asta?
De la băiatul ce l-am dus în patul meu.
Înălţime, cum ai defini îndatoririle mele ca ambasadoare?
Trebuie să mă ţii la curent cu planurile fratelui tău.
Eşti prizonieră, draga mea. Simplu şi la subiect.
În cine să ne încredem?
Te poţi încrede în mine tată. Nu ai alternative.
Regele Frederico al Napolelui, e în cârdăşie cu Catherina Sforza.
Ea va fi ostatecă din clipa în care vom ataca Forli.
- Şi de ce sunt prizonieră? - Fiindcă ai ales fratele greşit.
Spionul. Ucide-l!
Cum pot să plec?
- I-ai putea adormi. - Am adormit un sat întreg odată cu asta.
De ce? De ce mi-ai devenit iubit? De ce?
Pentru că mi s-a făcut o ofertă.
Spune-mi cum ai dori sa mori, Pascal?
În braţele tale.
FAMILIA BORGIA
Sezonul 3, Episodul 9 Complotul Prafului De Puşcă
Traducerea, adaptarea si sincronizarea: Šromulus70 si DISTEL (c) www.subs.ro
Îmbrăţişează-mă. Dă-mi mâna stângă.
Văd culori. Precum stelele.
Se spune că e sufletul tău, care îţi părăseşte corpul.
Niciodată să nu mă laşi să plec.
Niciodată.
Plângi?!
Lacrimi de sânge.
Iartă-mă!
Ai ucis atât de mulţi!
Dar nici unul ca tine, băiete.
NAPOLI
Se poate că Napoli nu e perfect, dragă ambasador,
nimeni nu neagă asta, dar ştie să sărbătorească.
Deci eşti de acord cu mica mea sărbătoare.
Un plus minunat!
Pentru Bachus! Pentru vinul bun!
Aceşti oameni, gardienii regele meu, bănuiesc că nu vor sărbători.
Gardienii tăi?
Temnicerii noştrii.
Protectorii tăi!
Nu. Trebuie să fie pregătiţi şi pentru cel mai mic pericol asupra ta.
Ţinând cont că sărbătorim, dă-mi voie să le mulţumesc pentru servicii.
Gardieni, voi aveţi nume?
Şi le-aţi împărtăşi umilei voastre protejate?
Sunt Oliveretto, el e Francesco.
Un semn de mulţumire,
cu întârziere.
Sănătate!
Doamne, Lucrezia!
Nu-ţi fă griji Maria, nu sunt morţi, doar dorm.
Lucrezia!
De parcă o vrăjitoare, ar fi spus vraja.
Suntem într-un basm.
Iar eu sunt vrăjitoarea.
O caleaşcă fermecată va veni şi ne va duce în siguranţă la Roma.
Mulţumirile mele.
Dacă nu te superi, doamna mea,
ne luăm şi nou partea,
nu s-ar fi putut fără mica noastră scamatorie.
Nu, desigur.
Mulţumirile mele.
Sunt chiar în urma ta.
Ai grijă iubitul meu!
Micheletto nu dă bir cu fugiţii. Dar a fugit, domnul meu.
Nici urmă de el.
Deci spui că l-ai căutat.
De azi dimineaţă. A dispărut, fără urmă.
Şi nu vei găsi nici o urmă.
Numai de nu vrea el.
Singurul lui cod, era loialitatea.
Îl poate vreunul din voi înlocui?
Domnul meu!
Nici măcar nu încerca să răspunzi.
Într-o oră pornim spre Napoli.
Te aştepţi să mori în curând, dragule?
Mormântul ne aşteaptă, Vanozza.
Ne-ar place ca familia să odihnească în acelaşi loc.
E un loc acolo şi pentru mine?
Pentru tine? Poate un colţişor?!
Ai vorbit cu fiul nostru cel mare?
Prea puţin. Vine şi pleacă, ca o stafie în noapte.
De ar avea planuri, am şti despre ele.
- Crezi că le împărtăşeşte cu mine? - Doar eşti mama lui!
- Cesare Borgia, este mai puţin deschis. - Da, ca un sfinx.
Ştii că-l are pe regele Franţei în buzunar, şi armata franceză la cheremul lui.
Nu ştim ce va urma să facă!
- Ai încercat să vorbeşti cu el? - Nu l-am văzut să stea de vorbă.
- Ai încercat să îl ierţi? - Pentru ce?
- Pentru orice ar fi între voi doi. - Şi ce ar fi?
Numai voi doi ştiţi!
Asta e problema. Semănaţi prea mult.
Problema e că...
mi-e dor de el!
A numit Napoli, o grădină de bălării. Micheletto.
Dar vei avea nevoie de 100 de ori mai mulţi oameni, să-l ocupi.
Nu vreau încă Napoli. O vreau pe sora mea.
Frate.
Opriţi, opriţi!
Cesare! Cesare!
În sfârşit! Am fost prizonieri.
Ai fost trădată. Şi eu. Cu toţii am fost.
Niciodată, altădată.
Nu toată lumea are aşa dragoste.
Ce dragoste?
Ca frate şi soră.
Încă o relicvă?
Da, Sanctitate.
Ce? Poate capul lui Ioan botezătorul?!
Nu Sanctitate. O relicvă a unei drame mai recente.
O relicvă a cruciadei tale, împotriva flotelor turceşti.
Obţinute dintr-o lovitură.
Încât vasele Veneţiene,pot naviga din nou pe Adriatică.
Îi poţi taxa pentru privilegiu,
şi poţi renunţa la zeciuiala fraţilor mei evrei.
Ţi-ai aplicat planul cu untdelemn.
Poţi face la fel şi cu sulf?
Cu sulf?
Am putea controla furnizarea sulfului în aceste teritorii.
Sulful şi salpetru, fac praful de puşcă.
Orice alchimist poate face salpetru.
Dar sulful trebuie extras din măruntaiele pământului.
Şi este numai o sursă!
Vulcanul Solfatara.
Am putea folosi fondurile cu care ne-ai finanţat,
să cumpărăm toată producţia.
Şi să-i lipsim pe duşmani de praful de puşcă.
- Inamicii tăi fiind... - Nu contează.
Milano, Sforza, Napoli, Franţa, oricine vrea să ducă un război,
va avea nevoie de acordul nostru.
Şi cum va ajuta asta oamenii mei?
Va veni şi vremea.
Favorurile vor fi răsplătite.
Iar tu vei agentul nostru, în aceasta.
Dar nu trebuie să se vadă legătura cu noi.
Şi ar trebui să te dai drept creştin.
N-o pot face, Sanctitate.
Vei face negoţ sub protecţia Romei.
Legile lui Avram îmi interzic...
- Te rugăm să te prezinţi creştin, nu să te converteşti.
Descotoreşte-te de...
veşmintele evreieşti.
Tunde-ţi codiţele,
şi roagă-te cui doreşti în particular,
dar în public, arată un pic de evlavie.
Eşti creştin acum?
Nu. Dar mă pot preface.
Servesc un Papă creştin, ca tu să poţi rămâne evreu.
Şi s-ar putea să am o sarcină pentru fraţii noştri.
Din minele de sulf de la Solfatara.
Vino! Eşti acasă.
Mulţumesc Domnului.
Orsini.
Am o însărcinare pentru tine.
Ştii că sunt în slujba ta, domnul meu.
Ştii că cel căruia îi puteam încredinţa siguranţa familiei, nu mai e.
Te poţi încrede în mine.
O să vedem.
Eşti însărcinat cu protecţia sorei mele.
Şi a soţului şi copilului ei.
Îi alegi personalul, bucătarii, bona, servitoarea şi servitorii.
Şi vreau să ştiu unde se află ea soţul ei,la fiecare oră în fiecare zi.
Îţi ajunge această însărcinare?
- E acasă din nou. - Îşi aminteşte? Vaticanul?
- Acasă. - Acasă!
Nu mă simt ca acasă.
Eşti pierdută, soro?
Poate.
Îi va trebui un pătuţ mai mare.
La fel şi el.
- Te-a făcut să zâmbeşti. - Nu, tu m-ai făcut.
Eu te-am făcut, cum?
Pentru că tu eşti fericirea vieţii mele.
Lumina zilelor mele.
Ştii că ştiu, că asta nu e adevărat.
Cât o vom duce aşa?
Cât va ţine această căsnicie?
Care-s veniturile acestei mine, într-o lună?
Trebuie să vorbeşti cu proprietarul.
Unde e proprietarul? Răspândiţi prin zonă.
Familiile împart beneficiile.
Spune-le că aş cumpăra producţia acestui an.
Toată?
Şi spune-le că aş cumpăra fiecare gram de sulf ce se va produce anul viitor.
Şi cât o mai fi prin depozite.
Intenţionezi să duci un război, domnule?
Război sau pace, contează?
Palatul e al tău.
Domnul Orsini se va ocupa de protecţia ta.
De ce aici?
Ai nevoie de spaţiul tău, pentru a evita ochii curioşi.
Un loc sigur, protejat.
Nu vreau ca protecţia ta să fie compromisă.
- Şi soţul meu? - Ce-i cu el?
Dacă va fi să se întoarcă la Napoli. Nu am să o permit.
De nu poate fi prevenită.
Mă cunoşti, soro.
Anumite lucruri nu le voi tolera.
Ar putea provoca un scandal public, dacă... Dacă ce?
De s-ar sugera ceva nepotrivit între noi.
Suntem o familie. Ne iubim.
Suntem spanioli. Ne îmbrăţişăm.
Ce e nepotrivit?
Ştii ce nu e potrivit.
Un depozit este umplut cu sulf, în timp ce vorbim.
Încă să să te fac creştin?!
Recompensa mea ar fi raiul tău?
Un creştin şi un optimist.
Ne place asta.
Nimeni nu-i cunoaşte locaţia.
Şi se vor învinovăţi între ei pentru lipsa prafului.
Ai vrut să creezi confuzie.
Ai înţeles prea bine.
25 de arginţi.
Aurul e în acele căruţe?
Pentru ce te plătesc?
Tăcere.
Aur ce arde!
Tată! Catherina.
Trebuie să rezolvăm asta. S-au va fi rezolvată pentru noi.
Cum?
Complotează cu Napoli, îşi întăreşte poziţiile,
rechiziţionează tunuri. În curând va fi de necucerit.
Eşti foarte sigur?
Da. Da, sunt convins.
Nu înţeleg de ce nu-mi împărtăşeşti certitudinile.
Certitudinea este apanajul tinereţii.
Aşa că încă va trebui să mai aştept.
Ştiu că cuferele tale sunt pline.
Ştiu că cruciada ta a fost o iluzie.
Ştiu că reechipezi armatele papale, aşa cum şi ar trebui.
Îmi dai permisiunea măcar să le cercetez.
Cercetează-le, fiule.
Îngrijeşte-te că apărarea Romei este asigurată.
Dar în ce priveşte păianjenul de la Forli
am motive să cred că va aştepta.
Deschideţi porţile!
Atenţie!
Florenţa nu ne va ajuta, dar nici nu ne va împiedica.
- Şi Machiavelli? - Nu va face nimic.
Nimicul lui valorează destul de mult.
Le va refuza trecerea prin ţinuturile florentine.
Veşti bune.
Acum cele rele. Praful nostru aproape s-a terminat.
- Praful? - Praful de puşcă, pentru tun.
Aprovizionarea cu sulf s-a epuizat.
Câteva agenţii, persoane au cumpărat en gros...
Cesare Borgia!
- Este atât de inteligent? - Să sperăm că nu.
Doică, am nevoie de un ulcior de ceramică.
- Unde este servitoarea mea? - Este bolnavă, doamna mea.
- Cine te-a numit pe tine? - Stăpânul gospodăriei.
- Cine este stăpânul gospodăriei? - Eu sunt, doamna mea.
- Şi cine te-a numit pe tine? - Domnul Orsini.
Aceasta dihanie trage cu bile de 136 de kilograme.
Admirabil.
- Dar există o problemă. - Problemă?
Praful de puşcă care trage bila.
Praful de puşcă e făcut din salpetru şi sulf.
Salpetru avem din belşug, dar proviziile de sulf s-au epuizat.
Cum se poate să se fi epuizat?
Cineva a cumpărat stocurile din Solfatara Caldera.
Şi acest cineva are în puterea sa un moratoriu asupra războiului.
Ce mişcare inteligentă!
- Catherina Sforza? - Prea inteligentă chiar şi pentru ea.
Avem nevoie de un spion acolo. Unul care să adulmece sulful.
- Prospero? - Mă duc să-l adulmec, lordul meu.
O pasăre în colivie. Cât de nimerit.
- Suntem complet înarmaţi, lordul meu. - După cum văd.
Dar pentru ce?
Pentru orice intenţionează, Sanctitatea sa.
Cesare Borgia!
Alfonso!
În sfârşit ne spunem pe nume.
- Antrenează-te cu mine, frate. - Cumnat.
M-ai putea iubi ca pe un frate. Dacă ţi-ai iubit vreodată fratele?
- L-am iubit. Extrem de mult. - Asta am auzit şi eu.
- Nu mă provoca, lordul meu. - Este un antrenament, nu o luptă.
- Te descurci bine cu spada. - Eşti surprins?
Dar nu voi răni pe cel iubit de sora mea.
Oare mă iubeşte? Cum îşi iubeşte fratele?
Sunteţi într-o dispoziţie proastă, lordul meu.
Da. Într-o dispoziţie periculos de proastă.
Vaticanul este un stup plin de şoapte,
zvonuri şi insinuări, care mi-au înfierbântat imaginaţia.
- N-ar trebui să ţii seama de zvonuri. - Dar tu eşti sursa lor, lordul meu!
Şi zvonurile spun că sunt trei în această căsnicie, nu doi!
Sunteţi amândoi... atât de dragi mie.
- Urmăreşte căruţele! - Mulţumesc.
Închideţi porţile!
Pari curios.
- Ai o comoară aici. - Doar pilitura pământului.
De unde?
Adunăm pietriş, argilă, şi vindem unde putem.
Evreii! Ar vinde chiar şi pământ dacă ar putea.
Pământul are vreoo valoare?
Arde?
Ăsta arde. Am văzut.
Nu sunt evreu. Sunt creştin.
Atunci eşti binecuvântat.
Ai un stăpân. Pe cine? O stăpână, poate.
Ăsta e momentul nostru, dacă a fost vreodată unul.
Ai mare grijă, Prospero! Calci pe cioburi de sticlă.
Are o nevoie grozavă de praf de puşcă. şi din câte ştim noi, la fel şi ea.
Cineva a plătit pentru acele transporturi. Ele au un scop ascuns ţie.
Dar mai contează? Treaba este ca acele depozite există.
Ştiu unde sunt.
Ar trebui să cucerim acele depozite, pentru ai şantaja pe amândoi.
Şi îl vom neutraliza pe Cesare Borgia.
- Îl urăşti, nu-i aşa? - La fel ca tine.
Îmi iubesc pielea, mai mult decât îl urăsc pe el.
Dacă îţi iubeşti pielea, urmează-mă în această treabă.
Pentru noi există doar un sfârşit cu el.
Vino cu mine, acum.
Nu acum. Mâine.
Am fost prizonieră în Napoli, şi acum sunt prizonieră în Roma.
Poate că suntem cu toţii prizonieri aici.
Există un alt oraş?
Un alt tărâm unde pot fi liberă,
de tatăl meu, fratele meu.
Îi iubeşti pe amândoi.
Dragostea poate fi un alt lanţ, mamă, în această familie Borgia.
Va avea loc o mare răfuială, care nu va lăsa pe nimeni neschimbat.
Eu aş pleca acum, dacă aş putea.
Du-mi copilul, şi du-te şi tu.
Şi soţul tău?
Ia-l şi pe el dacă va veni, dar mă îndoiesc.
Du-te acasă, Lucrezia.
Ai prea multe gânduri negre.
Vezi urmele roţilor?
Urmează dâra de galben.
- Dacă mă voi rătăci vreodată... - Nu eşti rătăcit.
Sunt. Într-un labirint al trădării.
El te va trăda într-o clipă.
- L-au lăsat nepăzit. - Straja ar atrage prea mult atenţia.
Aici. Uite! Depozitul galben.
Culoarea trădării.
- Nu. Baglioni, nu! - Mă tem că da, prietene!
- Lordul meu, am găsit praful de puşcă. - Da, ai găsit praful de puşcă.
Pentru care îţi mulţumesc.
Acum, arată-ne împrejurimile. Arată-ne ce ai găsit.
Prindeţi-l! Acum.
Nu m-ai trădat cu totul.
Nu, nu încă, lordul meu.
Pentru că nu ţi-am dat suficient timp.
Dacă ţi-aş fi dat timp suficient, m-ai fi ars în acea grămadă de sulf.
- Este adevărat, Baglioni? - Foarte adevărat, lordul meu.
De ce, Baglioni? De ce?
Pentru că, prietene, asta e ceea ce facem.
Cu toţi suntem cunoscători ai trădării.
Dar poate să-mi spună cineva, pentru cine lucrează acest maldăr de praf?
Catherina Sforza.
De ce l-ai depozitat în Roma?
Cine a fost?
Regele Frederico al Napolelui?
Regele Luis al Franţei?
Oricine l-a strâns aici, a făcut-o pentru un scop.
Eu l-am strâns aici.
- Şi tu eşti? - Sunt doar un umil negustor.
Care deţine puterea de viaţă şi de moarte.
De război şi pace.
L-am cumpărat pentru altul.
Duceţi-l afară!
- Şi ce să-i facem? - Ardeţi-l!
- Nu! - Nu face asta, lordul meu.
Nu!
Duceţi-l afară, cel puţin!
Duceţi-vă acasă, toţi cei care nu vreţi să fiţi martori la asta.
Vă doresc o noapte bună. El vă va lumina calea.
Nu! Nu! Nu, aşteaptă!
Nu! Nu!
Nu!
Duceţi-vă acasă, acum.
Şi ăsta să fie o lecţie pentru cei care mă vor trăda.
- Sunteţi cruzi, voi romanii. - Nu iertăm.
- Deci, vinde-mi-l mie. - N-o pot face.
- Nu mi-am spus preţul. - Nu contează.
Negustorii cumpără, dar întotdeauna vând. Întotdeauna au preţul lor.
Nimic din ăsta nu este al meu. L-am cumpărat pentru altul.
- Atunci să-şi spune el preţul. - Nu are niciun preţ.
De ce îl doreşte?
Gândul la război, îl tulbură.
- Un om al păcii? - Ai putea spune asta.
Mă voi întâlni cu acest model al perfecţiunii?
Chiar este un model de perfecţiune.
Cu uşurinţă se poate aranja.
Este tatăl tău. Papa Romei.
- Şi îmi va refuza praful de puşcă? - Da.
- De ce? - Nu e evident?
- Pentru că îi e teamă de tine. - Dar împărţim acelaşi nume.
Taţii şi fii întotdeauna o fac.
- Îmi voi lua praful. - Cu permisiunea tatălui tău.
- Trebuie să cerşesc. - Nu, dar poate că pot mijloci.
În numele Tatălui şi al Fiului şi al Sfântului Duh. Amin.
Sanctitate, am confiscat orice uncie de sulf din acest ţinut.
Eşti şi un creştin şi un făcător de pace.
Asta e intenţia dumneavoastră? O Italie a păcii.
- Nu în întregime. - Asta am suspectat şi eu.
Şi deoarece am făcut tot ce puteam face pentru dumneavoastră
mă voi întoarce la tribul lui Avraam.
Nu. Nu, am nevoie de tine.
Am planuri suplimentare.
Am nevoie de un om cu resursele tale.
Dar sunteţi înconjurat de sfătuitori, Sanctitate.
Cardinali, avocaţi canonici...
Ce ştiu ei despre lumea reală? Mă pot încrede în ei cu vreo problemă?
În afară de scrierea bulelor papale.
Nu, mai am nevoie de tine. Am nevoie să-mi fii la dispoziţie.
Se pare că am găsit omul potrivit, Sanctitate.
Are talent din abundenţă.
Îl doare ca acele talente sunt prea puţin folosite.
Este vreun alt evreu ca tine?
Un creştin. Un războinic.
- Războinic? - Un lider de oameni.
Unul pe care ar trebui să-l ţineţi aproape de piept.
Îmi daţi voie să vă fac cunoştinţă cu el?
Ce? Acum?
- Joci jocuri cu mine. - Nu-mi vorbi mie despre jucat jocuri.
Ai refuzat să-mi dai praful de puşcă.
M-ai făcut să cred că era mâna Catherinei Sforza.
Tu ai invitat armata franceză la uşa mea.
Avem aceleaşi obiective.
Dar despre obiectivele tale. Nu mi le-ai împărtăşit şi mie.
Le-ai păstrat secrete. Eu sunt Papa al Romei.
Eşti tatăl meu şi încă nu ai încredere în mine.
Destul!
Sunteţi o familie, nu-i aşa?
La poporul meu, legăturile de familie sunt de nerupt.
Chiar mai puternice decât familia. Legătura dintre tată şi fiu.
Ai un fiu?
Este sfântă.
- Adam l-a născut pe Cain. - Care şi-a ucis fratele, pe Abel.
- Avraam l-a născut pe Isaac. - Şi apoi l-a oferit ca sacrificiu.
Şi Dumnezeu i-a oprit mâna.
Şi iată-ne acum. Cu toţii fii ai lui Avraam.
Aşa că cer acestui tată să-ţi îmbrăţişeze fiul.
Dă-i lui consimţământul, sprijinul şi dragostea ta.
- Praful lui de puşcă, armata lui... - Dragostea sa.
Dragostea sa.
- Este făcut după chipul tău. - Crezi că nu ştiu asta?
El este eu.
Toată pasiunea, furia şi determinarea.
Ambiţia necruţătoare.
Mă uit în ochii lui, şi mă văd pe mine.
Te aştepţi să iubesc asta?
Chiar nici pe tine nu te iubeşti, tată.
Atunci trebuie să ne urăm unul pe altul?
Tată, te rog...
deschide-ţi inima către mine.
Ce am făcut pentru familia asta?
Pe altarul puterii şi ambiţiei.
Templu, construit pe fundaţii putrede.
Îmi ceri ca să te las să continui pe acest drum?
Nu voi face asta.
Nu ai altă opţiune, tată.
Dacă vom slăbi acum, ne vor distruge.
Există doar un singur drum. Şi ăsta este înainte.
Crede-mă, şi îţi voi făuri un imperiu.
Dar abandonează-mă, şi va sfârşi în ruine.
Aşa că dă-mi-o, încrederea, în sfârşit.
De acum înainte, o ai.
Şi iertarea ta pentru păcatele mele.
Te iert de păcate.
Traducerea, adaptarea şi sincronizarea: Šromulus70 şi DISTEL (c) www.subs.ro