Din episoadele anterioare:
Dacă se află că te-ai culcat cu pacientul tu, îţi pierzi licenţa.
Vreau să-ţi cer o favoare, surioară.
Mi-ai spus că mă pot muta în casa de la piscină dacă am nevoie...
- Bine. - Mulţumesc.
Îţi cunoşteam soţul. Ne iubeam.
Şi eu eram însărcinată când a murit.
Sperma anormală, are defecte care pot afecta abilitatea de a ajunge la ovul.
Nu te mai gândi că un copil te va împiedica să ajungi parteneră.
- Încetează. - Tu ai vrut să vorbim.
Nu-i nimic să renunţi, Savannah.
Amantele - Sezonul 1 Episodul 2 - Dimineaţa de după
Traducerea şi adaptarea: Giana Nifty Subtitles Team www.niftyteam.ro
Serios?
Ce? Iubita lui Thor.
Dacă mă gândesc mai bine, ciocanul a fost o greşeală.
Era greu să dansez cu el.
The Glass Bottles au cântat la un depozit din centru.
Ţi-am dat să-i asculţi? Absolut minunat.
Mergem. Şi Damien e acolo.
- Ţi-l aminteşti pe Damien? - Nu.
Nu. Am o fotografie.
Damien.
Nu e faţa lui.
Dar este trăsătura lui cea mai bună.
Îţi dai seama că nu este casa de oaspeţi.
Este spaţiul meu de dans, şi acela de afară este al tău.
Spaţiul meu de dans nu avea suc.
Ţi-am spus că poţi rămâne aici, dar dacă vei cotrobăi prin bucătărie
la ora 6 dimineaţa, complet beată...
- Ce-ai păţit? - Nimic. Trebuie să ajung la muncă.
Şi nu vreau să-mi încep ziua aşa.
- S-a notat. Nu se va mai întâmpla. - Mulţumesc.
- Dr Kim? Sunt Sam Grey. - Nu se poate.
Mă poţi suna când ai timp? Mulţumesc.
Savi, eu sunt. Îmi pare rău că te sun aşa devreme,
dar crezi că ne putem întâlni înainte de muncă? E important.
Lucy! A venit maşina!
Eşti gata pentru test?
6 ori 8 fac 48. Mama s-a apucat de copt.
6 ori 9 fac 54. Am băut iaurt acru. 6 ori...
Eşti gata. Te iubesc.
Karen, eu sunt. Am nevoie de ajutor.
Salut, Savi. Ştii despre ce e vorba?
- Nu ştiu, şi ea n-a venit încă. - Sam m-a sunat de dimineaţă.
Care Sam? Sam Grey.
- Ce vrea? - Nu ştiu. Nu i-am răspuns.
Bine. N-o face.
- Să nu-l sun înapoi? - Eu n-aş face asta.
Ţi-am spus că cercetează decesul lui Tom.
Firma noastră ia asta în serios şi cred că şi tu ar trebui să faci la fel.
Asta şi fac, dar Sam n-are legătură cu toate astea.
Este fiul omului cu care te-ai culcat, care era căsătorit,
şi mai era şi pacientul tău, şi i-ai prescris doze letale de morfină.
Nu mai spune "doze letale de morfină".
- Doze letale de morfină. - Bine. Nu-l sun.
Aşa să faci.
- Te simţi bine? - Nu. Chiar deloc.
Paul are un copil cu o altă femeie.
Problema mea poate aştepta.
Şi apoi mi-a spus că se iubeau şi ea era însărcinată când a murit el.
De aceea ea tot suna şi închidea...
Pentru că încerca să-mi spună adevărul.
Dar e greu să-i spui cuiva la telefon că toată căsătoria a fost o farsă,
aşa că s-a decis să facă asta personal, şi asta ar fi fost de bun simţ,
dacă ea n-ar fi o curvă ordinară.
Sunt derutată.
Şi eu sunt derutată. Cum de ştia unde locuieşti?
Asta te deranjează? Faptul că-mi cunoaşte adresa?
- Ai întrebat-o cum a aflat? - Nu m-am gândit s-o întreb.
- A apărut la uşa mea cu copilul. - A adus copilul?
Da, l-a adus.
După ce mi-a spus că Paul o iubea, mi-a venit să vomit,
aşa că i-am închis uşa în nas,
am fugit la etaj, şi am plâns şase ore, de aceea sunt aşa umflată.
- Scumpo, nu eşti umflată. - Ba da.
Sunt umflată şi soţul meu a fost un mincinos nenorocit!
Şi vreau să-i trag un pumn în cap. Şi nu pot pentru că e mort.
E mort, mincinosul nenorocit!
Scumpo, înainte să începi aşa...
Şi să ştii că sunt pregătită pentru ce va urma...
Dar înainte de asta, trebuie să aflăm dacă e adevărat.
Ce? Cum adică?
Ai spus că apelurile au început imediat după ce ai încasat asigurarea.
- Da. Si? - Poate ţi-a spart contul bancar,
a văzut că ai depus recent o sumă, apoi ţi-a căutat numele pe Google,
şi aşa a putut inventa o întreagă telenovelă.
De ce s-ar deranja cineva atât ca să tragă pe sfoară un necunoscut?
- Bani. - Bani.
- Doamne ce voi face? - Ştii ce? Lasă-mă să te ajut.
Îi pot ruga pe cei de la firmă să afle cine este Miranda,
şi apoi putem vedea cu cine avem de-a face.
- Te sun mai târziu. - Bine.
Aşteaptă. Voiai să-mi spui ceva înainte.
Amândouă suntem în întârziere. Nu-i nimic.
Savi, opreşte-te. Ce se întâmplă?
L-am înşelat pe Harry aseară. Poţi fi oripilată.
Eu sunt oripilată. Cum s-a întâmplat?
- Adică cu cine? - Un tip de la muncă... Dominic.
- Dar nu e din cauza lui. - Bine.
Cum adică "bine"?
Nimic. Nu ştiu ce s-a întâmplat, şi nu ştiu cât de relevantă e persoana.
- Nu e relevantă. - Te cred.
Nu-ţi face griji. Îi voi spune lui Harry.
- Da? - Desigur. Nu crezi c-ar trebui?
Dacă asta vrei tu, sigur, dar mai bine nu te-ai grăbi.
Stomacul meu are noduri. Nu cred că mai pot aştepta.
- Situaţia se va înrăutăţi. - Ştiu.
Cred că e important să înţelegi
de ce ai făcut-o înainte să vorbeşti cu Harry.
Ştiu că vrei să îndrepţi lucrurile, şi vei face asta,
dar dacă nu ştii sigur de ce ai făcut-o,
cum ştii că nu se va mai întâmpla?
- Ce faci cu acel ou? - Fac omletă.
Ba nu. Dă-mi mie.
Savi nu e singura obsedată de control în casa asta.
E bine de ştiut.
- Care-i treaba cu casa asta tristă? - Ce?
Vreau să ştiu dacă voi sunteţi mereu aşa trişti
pentru că nu pot să suport toată energia asta negativă.
- Eu sunt o persoană foarte veselă. - Despre ce vorbeşti, Joss?
Te-ai întâlnit cu Savi de dimineaţă?
Da, şi era la fel de încântătoare ca şi tine acum,
doar că ei i se potriveşte mai bine să fie cu fundu-n sus.
Sora ta şi cu mine ne-am certat aseară.
- A cui vină? - În mare parte a mea.
- Spune-mi totul. - Nu.
- Bine. Spune-mi ce-i mai important. - Nu.
Omule, nu te pot ajuta dacă nu îmi spui despre ce e vorba.
- Nu pot accepta asta, Joss. - Harry, locuiesc aici acum.
Nu. Nu. Nu. Tu locuieşti acolo, afară.
Ai propria baie şi tot ce-ţi trebuie.
Pot să-ţi fiu de ajutor.
Nimeni nu o cunoaşte pe Savi mai bine ca mine,
şi nimeni nu s-a certat cu ea mai mult decât mine.
Există secrete pentru a câştiga.
Ba nu.
Ce fel de secrete?
Cel mai important lucru este să te mişti foarte repede,
pentru că cu cât sora mea se gândeşte mai mult la ceva,
cu atât mai mult se afundă, şi apoi ce a început cu o mică problemă
poate deveni o situaţie monumentală.
Odată, a stat o lună întreagă fără să vorbească cu mine
fiindcă i-am împrumutat tricoul cu Archie Bunker fără să-i spun.
- Evident că vreau să vorbesc cu ea. - Serios? Când?
Aveţi programe total opuse.
Dacă unul dintre voi nu va face un efort,
s-ar putea să treacă câteva zile înainte să vă vedeţi.
- Bună, Alex. Ce faci? - Îmi cer scuze că te-am deranjat.
Nu mă deranjezi.
Îmi pare rău din nou, dar vom anula programarea din după-amiaza asta.
Ştiu că pregătisei câteva case, dar...
Nu-i nimic. Pot reprograma.
De fapt, cred că va trebui să ne oprim ceva timp.
Toată vânătoarea asta de case e mai stresantă decât credeam.
E vina mea.
- Vă copleşesc cu idei. - Nu. Nu. Nu.
Nu e vina ta. Ai fost minunată.
Sally e mai prost-dispusă ca de obicei, şi cred că ăsta e un stres în plus.
Vreau s-o fac să se simtă mai bine.
Asta e slujba ta, s-o faci pe Sally să se simtă mai bine?
- Este iubita mea. - Da, dar este adult.
Îşi controlează propria fericire, nu?
Îmi pare rău că ţi-am irosit timpul.
Te invit la prânz. Deja am după-amiaza liberă.
Nu. Vei încerca să mă convingi să tot căutăm case.
Da, dar voi face asta cu un burrito, şi discuţia va fi mai eficientă.
Mulţumesc.
Haide. Ştiu un stand cu taco minunat.
- Nu e aici. - Ştii unde este?
Micul dejun şi apoi o declaraţie. Se va întoarce pe la 3.
- Vrei să-ţi fac legătura cu el? - Nu, mulţumesc.
- Mă duc după cafea. Vrei? - Nu, mulţumesc.
Bine.
- Jacob. - Da?
Pot să te întreb ceva?
În mod normal te costă 250 de dolari pe oră, dar fac o excepţie.
Ipotetic vorbind...
Îmi pare rău. Am crezut că glumeşti. Continuă.
Ipotetic vorbind, dacă ai cunoaşte pe cineva care ţine la tine,
dar nu ai simţi acelaşi lucru, cum ai proceda?
Încerci să-mi spui ceva? Pentru că prefer blondele.
- Nu te supăra. - Nu mai contează.
Glumeam. Îmi pare rău.
Care e întrebarea?
Cum te comporţi cu cineva care te iubeşte şi tu nu-l iubeşti?
Să spune că o fată te tot sună, dar nu vrei o relaţie cu ea.
Ce-ai face?
Aş suna-o şi aş fi sincer cu ea ca să evit confuziile,
şi aş fi foarte respectos, fiindcă aşa m-a învăţat mama.
Şi dacă sun acea persoană
şi asta creează un conflict de interese într-o problemă mai importantă?
Oare ar fi bine să nu-l sun deloc?
Bine? Da. Matur? Nu.
Şi din experienţă, e cel mai bine să discuţi lucrurile faţă în faţă,
şi să nu-ţi îngropi capul în nisip şi să te rogi să dispară totul.
- Mama ta te-a învăţat şi asta? - E o doamnă foarte deşteaptă.
- Îţi iau o cafea oricum. - Bine.
M-ai sunat.
Cu ce te pot ajuta?
Nimic. Am vrut să susţin acea idee cu cafeaua.
Chelner, calmează-te.
Îmi pare rău. Poţi aştepta puţin?
Îmi pare rău. Câinele meu.
Dacă te deranjez, te pot suna mai târziu.
Nu-i nimic. E bine. De fapt, e câinele tatălui meu.
Nu e obişnuit să-l plimb eu. Ce ciudat.
Ce e ciudat?
Tata. Nu vorbeam prea mult, dar când mă suna,
era mereu afară şi îl plimba pe Walter.
Avem conversaţii de 10 minute. Vorbeam despre nimicuri.
Mi-am dat seama că asta nu se va mai întâmpla.
Când te întorci la şcoală?
Săptămâna viitoare, de aceea am vrut să te invit la o cafea.
Aproape am plecat, doctore. Ce spui?
Zece minute din timpul tău? Fac eu cinste?
Primul raport despre femeia misterioasă.
Numele ei este Miranda Nickelby. Are 35 de ani.
- E din Rochester, Minnesota. - E albă.
Bine. E bine de ştiut. S-a mutat în Orlando în 2005.
A avut câteva slujbe în vânzări.
Lucrează la recepţie la Coconut Grotto din 2007.
Ce e?
Firma lui Paul are un birou în Orlando.
Acolo sunt majoritatea programatorilor.
Mergea acolo o dată sau de două ori pe lună, şi mereu la acel hotel.
- Asta nu... - Paul e...
Asta nu înseamnă neapărat ceva.
Dacă era recepţioneră acolo, ar fi putut inventa toată povestea.
- Poate o cunoştea. - Sau poate avea o viaţă secretă.
- Le pot lua acasă? - Sunt ale tale.
Nu-mi place prin ce treci acum.
Nici măcar eu nu ştiu prin ceea ce trec încă.
Sincer, nu ştiu ce sper.
Fie femeia asta e o şarlatană care caută să facă bani
din cel mai rău lucru care mi s-a putut întâmpla,
fie e o curvă care mi-a stricat viaţa pentru totdeauna.
Chiar dacă e aşa, nu e pentru totdeauna.
Deja este.
Paul e mort. Dacă ea spune adevărul, atunci toate amintirile mele,
căsătoria, tatăl fiicei mele... Toate au dispărut pentru totdeauna.
Şi nu înţeleg cum cineva îi poate face asta altei persoane.
- Ce să facă? - Să înşele.
Să trădeze persoana căreia i-a promis că nu o va trăda.
Da. Poate n-ar trebui să gândeşti aşa.
Şi nu e vorba că a făcut-o din egoism.
Este o nesăbuinţă să distrugi atât de multe vieţi, pentru că...
Nu te poţi abţine? Te rog.
L-am înşelat pe Harry aseară. Am vrut să-ţi spun,
dar nu mi s-a părut o idee bună.
Ai dreptate. Nu e o idee bună. Cum ai putut...
- Tu... - Nu trebuie să discutăm asta acum.
Nu vreau să discut asta deloc.
- Sincer, îmi doresc să nu-mi fi spus. - Bine.
Ar fi trebuit să taci.
Îţi spun că mă urăşte.
Nu te urăşte. E foarte delicată acum.
Şi eu sunt delicată!
- Şi eu nu ţip la prietenele mele. - Ţipi la mine chiar acum.
Asta pentru că te joci cu mintea mea.
Credeam că ştiu ce să fac, ce să-i spun lui Harry,
- şi apoi, m-ai pus pe gânduri. - Îmi cer scuze.
Niciodată nu te voi mai ruga să te gândeşti la ceva.
Vorbesc serios.
Cu cât mă gândesc mai mult, cu atât nu-mi vine să cred ce-am făcut.
Nu eram eu, Karen. Era altcineva...
O altă parte din mine care a permis asta.
O parte mai ascunsă... Pe care nu o înţeleg.
- Vrei să vorbim despre asta? - Nu.
Da.
Să începem cu cearta. Despre ce era vorba?
Despre un milion de lucruri.
Contează?
O secundă.
Bună. Savi la telefon.
Minunat. Da. Vin imediat.
Trebuie să plec. Dominic s-a întors la birou.
Eşti sigură că poţi vorbi cu el?
Nu, dar am de ales? Îl văd în fiecare zi.
Un lucru mai prostesc decât să-ţi înşeli soţul
este s-o faci cu cineva de la muncă.
Ar fi putut fi mai rău.
Ar fi putut fi pacientul tău căruia i-ai prescris doze letale de morfină.
E amuzant. Deplasat, dar amuzant.
La revedere.
Nu vreau să te jignesc, dar e clar că faci ceva greşit.
Nu-i adevărat. Sunt o iubită excelentă.
Nu vorbeam despre asta.
Tu ar trebui să te ocupi de lucrurile astea,
nu să stai pe bancheta din spate. Nu are sens.
De ce ar trebui să mă ocup eu?
Sally aduce acasă caşcavalul, şi ia decizii mai bine decât mine.
Da, dar tu arăţi mai bine, şi asta vine din partea cuiva
care este de obicei cea care arată bine într-o relaţie.
Tu ai vreo relaţie?
Da, am relaţii care durează 24 sau 48 de ore,
şi mereu deţin puterea.
Poate că ai mereu puterea fiindcă nu vrei să rămâi.
Dacă nu ai nimic de pierdut, poţi face orice-ţi doreşti.
Eşti ca un terorist.
Ce faci mâine la prânz?
Nu. Haide.
E o casă nou-nouţă. Nu a fost scoasă pe piaţă.
Există o prezentare pentru agenţii imobiliari dar te pot strecura.
- Şi cum poţi face asta? - Pentru că sunt o teroristă.
Îmi pierd minţile.
Tu erai.
Ce drăguţ eşti.
- O aştepţi pe sora mea? - Da, dar acum voi întârzia.
Harry, mi-ai ascultat sfatul. Ce drăguţ.
Cum de ai adus vorba despre tine din nou?
Îmi pare rău.
Vrei să-i trimit mesaj? Cred că e în drum spre casă.
Nu-i trimite mesaj. Şi mâine e o zi.
- Dar nu mă deranjează. - Nu. Nu-i trimite.
Serios, las-o baltă.
- Seara trecută a fost o greşeală. - Bună şi ţie.
Simt că trebuie să fiu sinceră cu tine.
Nu mi-am dat seama că voi fi plecat toată ziua.
- Voiam să vorbesc cu tine. - Nu.
Nu avem ce să vorbim, fiindcă nu se va mai întâmpla.
Bine.
Am înţeles că asta ţi se întâmplă destul de des şi nu e mare lucru...
Să fac sex cu o colegă? Nu, e pentru prima dată.
Şi nu îmi stă în fire nici să mă culc cu femei măritate.
E irelevant. A fost o greşeală.
- Ai mai spus asta. - Vorbesc serios.
Serios.
- Îmi iubesc soţul. - Respect asta.
Dar nu uita că tu m-ai sărutat, Savannah.
Nu mi-am dat seama că de-abia aştept să încep cursurile,
dar mi-ar prinde bine să mă simt normal din nou.
Ordinea şi rutina pot face mult bine.
Ai momente când nu faci pe psihologul?
De ce nu-ţi place să te duci la cursuri de obicei?
Fiindcă sunt student la economie. Cât pot să fiu de entuziasmat?
În plus, colegul meu de cameră fumează iarbă.
Mie nu mi-e dor să am 20 de ani.
Îţi mulţumesc că eşti de acord că este naşpa.
Nu e chiar totul naşpa. Dar... În mare parte e naşpa.
Ştiu că trebuie să pleci, dar am vrut să-ţi arăt ceva.
E o parte din motivul pentru care te-am sunat.
E de la acel meci?
De când mi-ai spus povestea cu tata, m-am tot gândit la asta.
Mereu râdeam de mama fiindcă a păstrat toate vechiturile astea,
dar acum mă bucur că a făcut-o.
Şi am vrut să-ţi mulţumesc din nou pentru tot ce ai făcut.
Nu e nevoie.
Te rog. M-ai ajutat. Nu cred că-ţi dai seama cât de mult.
Mă bucur că te-am putut ajuta.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic. Poftim.
Nu-i nimic. Nicio problemă.
Acum voi întârzia cu siguranţă.
- Mi-a făcut plăcere să te revăd. - Şi mie.
Mult noroc. La revedere.
S-a făcut.
Te sun mai târziu. Mulţumesc.
M-am gândit să te invit la prânz.
Am încercat să te aştept aseară dar am adormit.
Ar fi trebuit să te aştept să vii acasă.
Savi, nu e vina ta că munca noastră este aşa.
- Îmi pare foarte rău. - Pentru ce?
Pentru că m-am purtat ca un neghiob acum două seri.
Am reacţionat greşit, şi nu-mi place că ne-am certat.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
- Tu eşti Dominic? - Da.
Mă bucur să te revăd.
Elizabeth Grey va ajunge în cinci minute.
- Minunat. Vin imediat. - Bine.
- Nu e un moment bun? - E o nebunie pe aici.
Îmi pare rău că ai condus până aici.
Şi ai dreptate. Trebuie să vorbim.
Voiam să-mi cer scuze şi să-ţi spun că am vorbit cu doctorul din nou.
Da?
L-am sunat de dimineaţă ca să-mi explice câteva lucruri.
Poate că ai observat că nu eram foarte atent în birou.
Ai fost luat prin surprindere. Cred că amândoi am fost.
Se pare că situaţia nu e chiar atât de rea pe cât am crezut.
Nu recomandă metode de concepţie in vitro.
Se pare că am destui înotători buni ca să încercăm metoda clasică.
Ne va lua mai mult decât ne plănuisem, dar...
- Nu pot face asta acum. - Ştiu. Nu-i nimic.
Vreau să ştii că nu mai sunt supărat.
- Bine? Nu mai sunt supărat. - Bine.
Te iubesc.
Locul ăsta e enorm.
- Sunt capete micuţe? - Aşa se pare.
A cui casă e asta?
A unui bancher care e putred de bogat, şi poate şi nebun.
Să vedem.
Da. Nebun nebun.
Ai voie să faci asta?
Teoretic verific spaţiul din sertare.
Nebun şi pervers. Exact genul meu.
La ce crezi că foloseşte asta?
Poate mă înşel dar pare a fi o frânghie japoneză.
Ce?
E o formă de preludiu.
E foarte, foarte frumoasă, dacă e făcută cum trebuie.
- Ştii cum să faci asta? - Da.
- Întoarce-te. - Îmi explodează capul acum.
De unde ştii asta?
Bine. Una.
Ceva de genul... E prea strâns?
Nu.
Dale Wilson, la dispoziţia dvs.
Numele meu este April Malloy.
Vă amintiţi să fi făcut afaceri cu soţul meu Paul Malloy?
Ar fi fost acum vreo trei ani.
- A cumpărat o maşină de la mine? - Asta încerc să aflu.
Ştiţi ce? Îmi pare rău. E o prostie. Lăsaţi-o baltă.
Dacă Paul Malloy a venit la mine, îţi garantez că a plecat cu o maşină.
Stai să caut.
Uite. Paul Malloy. A venit în martie 2009.
- A cumpărat un Escape galben din 2001. - Mulţumesc.
Calmaţi-vă, dnă Grey.
A venit un ofiţer la mine acasă şi mi-a pus tot felul de întrebări.
- Credeam că firma se ocupă de asta. - Aşa şi este.
Omul care a vorbit cu dvs nu este ofiţer de poliţie.
Numele lui este...
Anthony Newsome, este detectivul angajat de compania de asigurări.
Cu ce scop? Ce vor să găsească?
E un control de rutină.
Refuzul autopsiei a ridicat suspiciuni,
şi dacă pot dovedi că soţul dvs nu a murit din cauze naturale,
atunci ei nu vor fi nevoiţi să plătească asigurarea.
- Omul avea cancer la plămâni. - Ştiu.
Probabil că e ceva de rutină.
El va veni, va pune nişte întrebări de bază,
despre starea psihică a soţului dvs înainte de a muri.
- Pentru a exclude sinuciderea. - Exact.
Şi când doctorii şi familia vor cădea de acord, totul se va termina.
Şi dacă nu se termină?
Dacă nu vor să plătească poliţa, îi putem da în judecată.
Şi ce ar însemna asta?
Ne vom oferi să exhumăm corpul,
pentru ca legistul să poată confirma că a murit din cauze naturale.
Dnă Grey, sunt avocatul dvs, asta însemnă că orice îmi spuneţi
este complet confidenţial.
Mulţumesc, dnă Davis, dar nu am ce să vă spun.
Atunci, bine.
Să ne uităm pe lista cu potenţiali martori.
- Da? - Dr Kim?
Un bărbat pe nume Anthony Newsome a venit să vă vadă.
Are programare?
Spune că e un detectiv de la Huxley Life Insurance.
E aici pentru a vorbi despre Thomas Grey.
Frumos birou.
- L-aţi decorat singură. - Da.
- De când sunteţi terapeut? - Sunt psihiatru.
Îmi cer scuze. Nu ştiam că e o diferenţă.
Înţeleg că v-am jignit.
Când lucram la poliţie mereu mă supăram când cineva
nu îmi cunoştea rangul.
Ar trebui să fiu intimidată de faptul că aţi fost poliţist?
Făceam conversaţie.
Aţi fost psihologul lui Thomas Grey.
Aşa este, dle Newsome.
Îmi puteţi spune Anthony, dar cred că n-o veţi face.
Aici spune că Thomas Grey v-a fost pacient de aproape trei ani.
- Pentru ce se trata? - Nu cred că e relevant.
Poate că nu este, dar nu voi şti dacă nu îmi spuneţi.
A fost trimis la mine de către doctorul lui de familie.
Nu putea dormi.
Nu prea poţi rezista trei ani fără să adormi.
A venit iniţial să scape de insomnii.
Lucrurile au evoluat de acolo.
Vreau să trecem la lucrurile importante, fiindcă înţeleg că...
Sunteţi o femeie ocupată.
Cum aţi descrie sănătatea mentală a pacientului dvs, Thomas Grey,
în săptămânile de dinaintea decesului?
Aş spune că accepta ceea ce urma să vină.
Majoritatea oamenilor acceptă că vor muri?
- Eu unul nu aş accepta. - Fiecare reacţionează diferit.
- Nu avea gânduri sinucigaşe? - După părerea mea, nu.
Bine.
Sunt suficiente informaţiile.
Mulţumesc, dr Kim.
Dacă şefii mei au nevoie de o verificare,
aveţi notiţe cu sesiunile?
Notiţe?
Sesiunile cu dl Grey...
Dacă am nevoie de ele, dar sunt sigur că nu voi avea.
O zi bună.
Mă întrebam când vei veni.
Scottie nu e aici.
E la sora mea în San Diego.
Ce vrei de la mine?
Te-am urmărit de ceva vreme, April.
Ai o viaţă foarte frumoasă.
Dacă încerci să mă sperii, nu-ţi va merge.
Nu încerc să te ameninţ.
- Încerc să-ţi explic... - Ce vrei?
Vreau ca fiul meu să aibă ce are şi fiica ta.
Vreau bani.
Ştii cumva dacă Tanen e încă în program?
Nu sunt sigură. O să aflu.
Ce cauţi aici?
Mă bucur că te-am găsit. Nu ştiam până la ce oră lucrezi.
Ce vrei, Sam?
Îmi pare rău pentru fusta ta.
Probabil era scumpă, şi poate trebuia să plătesc spălătoria,
- dar ai plecat atât de repede. - Nu vreau banii tăi.
Te rog. Nu mă supăr.
Aşa ceva nu se poate.
Nu vreau să mă mai cauţi. Ne-am înţeles?
Nu mă vei mai contacta.
Nu vei mai veni la mine la servici!
Exagerezi.
Nu vreau să te mai văd, Sam. Înţelegi?
Nicio problemă.
E ca ceva din "50 Shades"?
Încearcă să faci linişte.
- O să dureze câteva secunde. - Serios?
- Ce faci? - Am făcut-o.
Am convins-o pe Sally să viziteze casa de pe plajă din nou,
- şi cred c-o va face. - Bravo ţie!
E fantastic! I-ai spus cât de mult îţi place?
Da. Şi i-am spus că
eu cred că e foarte nerezonabilă şi nu-mi acceptă părerea,
şi a fost de acord.
Minunat. Mă bucur pentru tine.
Mulţumesc. Şi îţi mulţumesc şi pentru discuţia de astăzi.
Ştiu că nu e parte din munca ta.
Apropo, este munca mea, dar cu tine nu mă deranjează.
- Spui asta doar aşa. - Vorbesc serios.
Eşti o persoană drăguţă, Alex.
Mulţumesc. La fel şi tu.
Spune-mi ce i-ai spus. Vreau detaliile.
Nu-mi vine să cred că Paul ar face aşa ceva.
Am crezut că... Îmi pare rău, April.
Nu ştiu ce să spun.
Nu poţi spune nimic care să mă facă să mă simt mai bine.
Mă bucur că eşti aici.
- Savi n-a putut veni? - N-am sunat-o.
- Nu pot să o am şi pe ea pe cap. - Înţeleg.
De fapt, nu înţeleg.
E evident că ar trebui să fii supărată pe mine.
Eu m-am culcat cu un bărbat căsătorit.
Ştiu, dar nu sunt la fel de supărată pe tine ca pe Savi.
Nu ştiu de ce. Poate pentru că noi suntem cele căsătorite.
E ca şi cum am jurat împreună, şi ea a încălcat jurământul.
Dacă te simţi mai bine, încă mă simt vinovată pentru ce am făcut.
Şi mai mult... Îmi e ruşine.
Am riscat totul pentru Tom. Încă fac asta.
Am minţit un detectiv astăzi.
- Ce? - Nu contează.
Ideea este că... Mi-e dor de el.
Dar simt că nu am dreptul să îi plâng moartea.
Am toate sentimentele astea, şi nu am unde să le pun.
Aşa mă simt şi eu.
Vreau să sparg fiecare fotografie cu Paul de pe perete,
să-i arunc lucrurile în curte şi să le dau foc.
- Dar nu pot. - Din cauza lui Lucy?
Oricât de mult îl urăsc, ea nu trebuie să ştie.
Nu vreau să-şi piardă tatăl din nou.
Dă-mi sticla, te rog.
Promit să nu mai fur mâncare de la tine în fiecare seară.
Nu-i nimic. Ia tot ce-ţi trebuie.
Nu te-ai împăcat cu Harry?
Mi-a spus că v-aţi certat.
Poţi să vorbeşti cu mine despre asta.
Ştiu că tu crezi că nu mă descurc la relaţii...
N-am spus asta niciodată.
Nu mă descurc, dar ştiu să ascult.
Bine, nici asta, dar aş putea să ascult, pentru tine.
Ştiu.
Şi-ţi mulţumesc.
Ai destule paste pentru amândoi?
- El nu mănâncă carbohidraţi. - Sigur că nu.
Fără străini la micul-dejun.
Ca şi când eu l-aş lăsa să rămână peste noapte.
M-am gândit că e timpul să-mi iau o noapte liberă.
- Trebuie să vorbim, Harry. - Sigur. Hai să vorbim.
- Trebuie să-ţi spun ceva. - Bine.
N-am fost sinceră cu tine.
Cred că aveai dreptate când mi-ai spus că nu vreau un copil.
Mă uitam la calendar astăzi, şi mi s-a deschis o alertă.
- S.C.H. - Ce e S.C.H.?
Sex cu Harry.
Îţi dai seama că ne-am programat viaţa sexuală în ultimele şase luni?
- Multe cupluri fac asta, Savi. - Ştiu.
Credeam că noi nu vom fi aşa.
Îmi pare rău că te-am dezamăgit din nou, Savi.
Harry, te rog nu face asta. Te rog.
Pentru că aşa începe totul.
Unul din noi se retrage în apărare, şi apoi ne certăm,
şi niciodată nu vorbim deschis.
- Suntem într-o rutină. - Ai dreptate.
- Dar nu cred că e sfârşitul lumii. - Nu. Desigur că nu.
Nu e sfârşitul lumii.
Dar dacă sunt complet sinceră,
totul a început când ne-am hotărât să avem un copil.
Credeam că vrei un copil.
Şi eu credeam că vreau un copil, Harry.
Dar cu cât am vorbit mai mult despre asta,
cu cât mai multe cărţi ai adus acasă, cu cât mai multe bloguri am citit...
- Ţi-am spus să nu citeşti bloguri. - E imposibil să le evit.
Nu ştiu.
Harry, copiii schimbă totul.
Şi noi doi vom petrece mult mai puţin timp împreună.
Gândul că vom pierde şi mai mult din ceea ce avem...
Nu vom pierde nimic.
Ne-a luat două zile ca să putem discuta.
Nu mi-am dat seama că eşti aşa nefericită.
Nu sunt nefericită.
Dar nu sunt pregătită să păşesc spre altă etapă.
Dacă nu eşti pregătită, putem aştepta.
Îmi pare atât de rău.
Să nu-ţi pară rău.
- Asta e tot? - Da.
Te iubesc.
Trebuie să răspunzi?
Nu.
Sfârşitul episodului 2 Nifty Subtitles Team www.niftyteam.ro