Din episoadele anterioare...
Nu-mi vine să cred c-a murit Derek.
- Nu ne implicăm. - Vor să-mi omoare prietenii.
Cum să nu mă implic?
Taică-tu te încuia într-un congelator din pivniţă, ca să te pedepsească.
Habar n-am cum am reuşit să găsesc cadavrul ăla.
- Pur şi simplu, a apărut acolo? - Da.
5 Martie 1977
ARGENT ALEXANDER
- Am văzut şi mai rău. - Unde-ai văzut tu mai rău?
Ascultaţi! Întrunirea a fost amânată pentru mâine.
Ăsta-i cel mai apropiat motel, cu cele mai multe camere libere
şi cu raţionamentul suficient de slab, încât să vă accepte pe voi, degeneraţilor.
Vă veţi grupa doi câte doi. Alegeţi cu grijă.
Şi n-aveţi voie să comiteţi perversiuni sexuale, devianţilor.
Aţi priceput? Ţineţi-vă mâinile acasă, scârnăviilor!
- Lydia? - Nu-mi place locul ăsta.
Cred că nici proprietarilor nu le place. Stăm doar o noapte aici.
Multe se pot întâmpla într-o noapte.
- Titrări.ro Team - www.titrări.ro
Traducerea şi adaptarea Unq Johnny & Neoh
TEEN WOLF Sezonul 3, Episodul 6
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Deci, am patru. - Patru? Ai patru suspecţi?
Da. Iniţial, erau zece. De fapt, nouă. L-am pus pe Derek de două ori.
- Şi cine-i suspectul principal? Harris? - Dacă-i dispărut, nu înseamnă că-i mort.
Aşadar, dacă n-a murit,
profesorul nostru de chimie comite sacrificii umane în secret.
- Cred că suna mai bine-n mintea mea. - Dacă-i altcineva de la şcoală?
Ţi-aduci aminte de Matt? Nu-l bănuiam că omoară oameni.
Poftim? Ce-ai spus? Eu... Ba da, îl bănuiam.
- De fapt, am spus-o din start. - Dar nu ne-am gândit serios că era Matt.
Eu vorbeam serios. Chiar destul de serios. Extrem de serios. Nu mă asculta nimeni.
- Care-s ceilalţi trei? - Sora lui Derek, Cora.
Nimeni nu ştie nimic despre ea şi e sora lui Derek.
Următorul e şeful tău.
- Şeful meu? - Da, şeful tău.
Nu-mi prea place c-o arde ca Obi-Wan. Mă bagă-n sperieţi.
Dumnezeule! Încă n-ai văzut "Războiul stelelor"?
Îţi jur că, dacă scăpăm cu viaţă, o să mă uit la film.
- Pur şi simplu, mă înnebuneşte. - Cine-i ultimul?
Lydia.
Era controlată de Peter, iar ea habar n-avea, deci...
Doamne! E o idee extrem de proastă! Ar trebui să te duc la spital!
- Nu... Nu la spital... - Derek, nu pot... Nu mai pot să te ţin.
Îţi dau drumul!
Derek?
Derek...
Salut!
Aia voiam şi eu să-mi iau.
Stai puţin. Ştii ceva? Am o metodă patentată pentru asta.
Nicio grijă.
Lydia, ai adus prosoapele noi?
Lydia...
- Ce faci? - Te căutam.
Şi m-ai şi găsit... în duş. Puţin dezbrăcată, dacă n-ai observat.
Te-am mai văzut dezbrăcată.
Păi... adu-ţi aminte că nu mai suntem împreună.
Încă suntem prieteni, nu-i aşa? Am putea fi prieteni mai apropiaţi.
Poate că... ne-ar putea reface relaţia.
Scott! Ce tot faci?
Eşti bine?
Da, eu... Scuze, nu-mi amintesc.
Scuzaţi-mă?
Pe cartonaşul din şifonier scrie că nu se fumează în cameră,
dar, cumva, toate prosoapele noastre duhnesc a nicotină.
Scuze pentru asta, scumpete.
Ce-i ăla? Numărul ăla?
E o regulă a motelului. Soţul meu insistă s-o păstrăm.
- Ce vrei să spui? - E puţin cam morbid, sincer vorbind.
- Sigur vrei să ştii? - Spune-mi.
Nu suntem în topul motelurilor, când vine vorba de satisfacerea clientului.
- Evident. - Dar suntem pe primul loc în California,
în ceea ce priveşte un detaliu tulburător.
De când am deschis, la noi s-au sinucis cei mai mulţi oaspeţi.
- 198? - Şi numărul se măreşte.
Vrei să vin să te iau? Nu mă deranjează să conduc noaptea.
Nu... E-n regulă. Suntem într-un motel.
Şcoala a plătit cazarea?
Da... Nu-i extraordinar, dar stăm doar o noapte.
- Cum se numeşte? - Glen Capri.
- Îl ştii? - Da... Sună cunoscut.
Ascultă, scumpo... Mă sui în maşină şi vin să vă iau.
Nu, tată. Zău, nu-i nimic.
Dacă simţi ceva şi nu vrei să-mi spui, vreau să ştii că poţi vorbi cu mine.
Nu trebuie să avem secrete unul faţă de celălalt.
Ştiu.
- Dumnezeule... - Cât de grav e?
Sinceră să fiu, exclamaţia mea ar fi fost pentru fizicul tău incredibil,
dacă n-ai fi fost plin de sânge negru.
Dumnezeule! Doar nu mori, nu-i aşa?
Derek, te rog, nu muri! Derek!
Nu aşa mi-am imaginat c-o să fie prima noastră întâlnire.
- 198? - Da. În 40 de ani.
În medie... 4,95 pe an, ceea ce, de fapt, nu e surprinzător.
Dar cine comemorează asta cu un număr înrămat? Cine-o face? Cine?
- Toate sunt sinucideri? - Da.
S-au spânzurat, şi-au tăiat gâtul, au luat pastile, s-au împuşcat în gură...
Nu ştiu ce crezi tu, dar eu...
Pe care-l vrei?
- Ai auzit asta? - Ce s-aud?
Nu ştiu... Pe-ăla mai mic, cred.
E-n regulă. E mai bine aşa. Reculul e mai mic.
Încarc eu pistolul.
- Gata, deci... - Aşteaptă!
- Când o să... O să numeri? - Da... O să număr până la trei.
- După trei sau când ajungi la trei? - Tu să-mi spui.
Lydia?
- Unu, doi... - Dumnezeule...
- Apoi apeşi pe trăgaci. - Dumnezeule!
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Unu, doi...
Ce-i, Lydia? Ce s-a întâmplat?
- Ai auzit? - Ce s-aud?
Cei doi oameni din camera alăturată... s-au împuşcat unul pe celălalt!
E cineva?
Lydia, ce tot faci?
E cineva?
Trebuia să fie chiar aici.
Erau un băiat şi-o fată, păreau a fi tineri, dar erau aici.
Te cred. După ce-am trecut prin atâtea, te cred.
Nu!
Nu mă părăsi!
N-ar fi trebuit să mă părăseşti.
Alicia?
De ce m-ai părăsit?
Alicia?
Ceva e-n neregulă cu locul ăsta. Allison, trebuie să plecăm.
Dar au fost sinucideri, nu crime. Şi doar nu e bântuit motelul ăsta.
Poate că e.
Sunt sigură că acel cuplu a făcut pactul sinuciderii chiar în camera aia.
Poate chiar de-asta renovează.
Poate că au curăţat lambriul de materie cerebrală.
Poate c-ar trebui să aflăm.
Boyd?
Dă-mi cheia de 7/16.
Ce mama naibii? Asta-i cheia de 9/16, cretinule.
Ştii care-i diferenţa dintre şapte şi nouă, idiotule?
Ştii care-i diferenţa dintre şapte şi nouă? Un bolţ filetat.
Un bolţ filetat!
Iartă-mă, n-am...
- Ce vrei să fac? - Vreau să-ţi ţii gura.
Vreau să-ţi ţii gura. Ţine-ţi gura! Ce pot face? Nu pot repara asta acum.
Nu pot repara asta acum. N-o pot repara!
Nici măcar nu pot s-o ţin deschisă.
- Ia lanţurile. - Ce?
Ia lanţurile. Intră. Ţi-am spus să intri.
Nu m-auzi, fiule? Intră naibii-n congelator! Intră!
Ca să vezi!
- N-ai spus că numărul era 198? - Chiar era 198.
- Îţi jur că era 198. - Ce înseamnă asta?
- C-au mai avut loc încă trei sinucideri? - Sau urmează să aibă loc trei sinucideri.
Bună, mamă. Ce faci?
- Mamă? - Scott?
Mamă, ce s-a întâmplat?
Îmi cer scuze. Pur şi simplu, a intrat în casă. Am încercat să-l opresc.
- Iartă-mă. - Cine, mamă?
Mamă, unde eşti?
Afară. Uită-te pe fereastră.
- Scott... Mă auzi? - Ce vrei?
Nu-i evident? Eşti un Alfa acum, Scott.
Nu sunt. Derek ar putea fi încă în viaţă.
- Ar putea... - A murit.
Ştii c-a murit, aşa că acum vin după tine.
După tine şi după toţi cei pe care-i iubeşti.
Vin după toţi!
Scott, eşti bine?
Lydia: Trebuie să vorbim. Vino doar tu.
- Scuze. - Sunt doar cărţi.
Ţi-ai adus temele? Te las să-ţi faci temele?
Nu, ce naiba!
- Ce-i asta? - Am două, sunt de la operaţia
pentru corectarea cartilajului diform cu care m-am născut.
Mi s-a băgat o tijă când aveam 14 ani.
Am ţinut-o doi ani ca să-mi ţină sternul,
ca inima şi plămânii să nu-mi fie distruşi.
Şi dacă ar fi o modalitate să le facem să dispară?
Nici nu aş vrea asta. Mă face să mă simt ca un supravieţuitor.
Chiar sper că eşti.
Ce-i, ce s-a întâmplat?
- Nimic. - Ce?
Lasă-mă puţin.
Ethan, eşti bine?
Mă întorc imediat.
Ultima dată când l-am văzut pe Scott să se poarte aşa
a fost în timpul lunii pline.
Da, ştiu. Şi cu mine s-a purtat puţin ciudat,
dar, în mare, Boyd era cel mai ciudat.
Am văzut cum a dat cu pumnul în acel automat.
Vezi? Motelul e de vină.
Ori trebuie să plecăm chiar acum de aici, ori...
cineva trebuie să înveţe chiar acum cum se face o exorcizare,
înainte ca vârcolacii s-o ia razna şi să ne omoare pe toţi.
Bine, stai puţin, da? Dar dacă nu e doar un motel?
Numărul de la recepţie a crescut cu trei, nu?
Vrei să spui, trei sacrificii?
Dacă de data asta sunt trei vârcolaci?
Scott, Isaac şi Boyd.
Poate că ne-a fost menit să venim aici.
Exact! Deci putem să ne cărăm dracului de aici?
Te rog?
Stai puţin. Dă-mi să văd.
Ce-i asta?
"Tânăr de 28 de ani se spânzură la scandalosul Glen Capri."
Nu. Uită-te la astea două. Amândouă menţionează camera 217.
Astea sunt probabil sinuciderile care au avut loc în această cameră.
- Deci fiecare cameră are câte-o Biblie... - Ar putea fi articole în fiecare cameră.
Asta e ceva "minunat"! Majoritatea lasă bomboane sub pernă.
Acesta lasă înregistrări
despre toate morţile oribile ce au avut loc aici.
Dacă în camera de alături găsim ceva despre acel cuplu?
- Nu, aia nu era închisă! - Las-o baltă!
Trebuie să-i scoatem pe Scott, Isaac şi Boyd de aici.
- Nu am auzit doar eu asta, nu? - Parcă cineva a pornit fierăstrăul.
Fierăstrău?
Nu, Ethan, nu!
Ce s-a întâmplat?
Ethan!
Eşti sigur că vrei să faci asta?
Trebuie să-i găsesc pe ceilalţi. Ei cred că am murit.
Poate că e un lucru bun.
Ştii câte personaje din literatură
folosesc presupusa lor moarte în avantajul lor?
Ai citit "Mizerabilii"? "Povestea despre două oraşe"?
- "Romeo şi Julieta"? - Trebuie să ştie.
Eşti conştient de cum arăţi? Eşti ca o rană deschisă.
Nu sunt încă sigură dacă eşti mort sau nu.
Nu ai auzit ce-am spus?
Nu ştiu cum am ajuns acolo şi ce făceam.
Bine, ai putea să fii de mai mare ajutor, da?
- Tocmai ţi-am salvat viaţa. - Şi probabil că n-ar fi trebuit.
- Şi acum? - Îl voi găsi pe Scott.
Tu i-ai pe Isaac şi pe Boyd.
Cel mai bine ar fi să-i scoatem de aici.
Ce-i?
- De ce te uiţi la mine aşa? - Nu, eu...
- Stiles! - În regulă, Lydia.
Nu am vrut să zic nimic, dar asta... prin tot ce-am trecut...
parcă am mai trecut cumva prin asta, destul de asemănător.
- Ce vrei să spui? Când? - La petrecerea de ziua ta,
în seara când i-ai otrăvit pe toţi cu omag galben.
Îţi aminteşti când a fost ultima dată când ai văzut-o?
Nu ştiu. Nu-mi amintesc.
Uneori e bine să-ţi aduci aminte iar de acea situaţie.
Gândeşte-te că o vezi pe Alicia patinând pe acel patinoar.
E multă lume în jur, după care ce se întâmplă?
După care ea... a dispărut.
Ţi-am spus, o urmăream. Nu mai voiam să patinez.
- Eram obosit şi jur că o urmăream. - E în regulă, Vernon.
Încercăm să punem cap la cap tot ce s-a întâmplat.
E moartă? E vina mea?
E moartă?
E vina mea?
E moartă?
Nu am niciun pansament
sau vreo cutie de prim ajutor pe nicăieri. M-am uitat.
- De obicei n-am nevoie de ele. - Cum te facem bine?
În timp.
- Nu ar trebui să fii aici. - De ce?
Pentru că nu mă cunoşti. Nu ştii nimic despre mine.
- Poate că simt ceva pentru tine. - Nu ar trebui să fie un sentiment bun.
Toţi din jurul meu...
Toţi sunt răniţi.
- Am mai fost rănită. - Nu aşa.
Scott?
Eşti acolo?
Lydia, îmi pare rău, da?
Nu am vrut să insinuez că omori oameni, bine?
Mă gândeam că...
poate eşti implicată în sinuciderile unora, mă-nţelegi?
Acum spunând totul cu voce tare, sună foarte înfricoşător,
aşa că mă voi opri din vorbit.
Stiles...
- Ai auzit asta? - Ce?
Opreşte-te! Te rog, opreşte-te!
Ce vrei? Nu ştiu ce vrei.
- Lydia, ce-ai auzit? - Un copil care plânge.
- Linişte! - Aud...
Aud cum curge apa.
- E timpul să dormim. - Dumnezeule!
- Du-te la somn acum. - Îneacă copilul!
Cineva se îneacă!
L-a blocat! A blocat scurgerea cu ceva!
- Nu pot să-l destup. - Eu ce fac?
Aici, ajută-mă!
E mort?
Cât timp poate să supravieţuiască un vârcolac sub apă?
Crezi că eu ştiu asta?
Stai puţin, radiatorul.
Radiatorul... Ethan şi-a revenit după ce-a atins radiatorul.
- Ce? - Căldura! Focul!
Căldura rezolvă totul! Avem nevoie de ceva! Avem nevoie de foc!
- E sub apă! - Da, sunt conştient de asta.
Stai... Autobuzul! Autobuzele au torţe de semnalizare.
Au proprii oxidanţi. Pot arde sub apă.
- Serios? - Da, du-te!
Le-am luat! Ce să facem? Cum fac asta?
Capul e ca un chibrit. Capul e chibrit.
- Stiles! - Stai, încerc!
Salut, Isaac! Am ceva pentru tine.
- Nu-l găsesc pe Scott nicăieri. - I se întâmplă şi lui, nu?
Probabil. Nu ai spus că mai e o torţă în autobuz?
Da. Mă duc s-o aduc.
Scott?
Nu mai e nicio speranţă.
Ce vrei să spui, Scott? Mereu există speranţă.
Nu şi pentru mine.
Nu şi pentru Derek.
Derek nu a murit din vina ta. Ştii că Derek n-a murit din vina ta.
De fiecare dată când vreau să ripostez,
doar se înrăutăţesc lucrurile. Oamenii continuă să fie răniţi.
- Oamenii continuă să fie ucişi. - Scott, ascultă-mă, da?
Ăsta nu eşti tu, ai înţeles?
Cineva din capul tău îţi spune să faci asta.
- Bine? Acum... - Şi dacă n-ar fi aşa?
Dacă nu e doar în mintea mea? Dacă ceea ce fac e, de fapt,
cel mai bun lucru pe care l-aş putea face pentru toţi?
Totul a început în acea noapte, în noaptea când am fost muşcat.
Îţi aminteşti cum era înainte de acea noapte?
Noi doi eram... Eram nişte anonimi.
Nu eram populari. Nu eram buni la lacrosse.
Nu eram importanţi.
Eram nişte anonimi.
Poate că ar fi bine să fiu din nou neimportant.
Un nimeni.
Scott, ascultă-mă.
Nu eşti un nimeni. Eşti cineva, eşti...
Scott, eşti prietenul meu cel mai bun. Şi am nevoie de tine.
Scott, eşti fratele meu.
Ai înţeles, deci...
Dacă vrei să faci asta, atunci...
Cred că va trebui să mă iei cu tine.
În regulă?
Nu!
Nu vreau să ştiu.
Chiar nu vreau să ştiu, dar în cazul în care aţi pierdut anunţul,
întrunirea s-a anulat, aşa că ne ducem acasă.
Strângeţi tot!
Nu ştiu ce s-a întâmplat aseară, dar sunt sigur că mi-ai salvat viaţa.
De fapt, eu ţi-am salvat viaţa, dar asta nu mai contează prea mult.
- E doar un mic detaliu. - Aşa că-ţi voi oferi ceva.
Suntem siguri că Derek e în viaţă.
Dar l-a ucis pe unul de-al nostru. Înseamnă că se pot întâmpla două lucruri.
- Ori se alătură haitei noastre... - Şi şi-o ucide pe-a sa.
Ori Kali se duce după el şi-l ucidem. Aşa merg lucrurile.
Codul tău etic e cam barbar, doar aşa, ca să ştii şi tu.
- Bună, Ethan, vreau să... - Dle antrenor, pot vedea acel fluier?
- Ce-i asta? - O să-l vreau înapoi. Ethan...
Omag galben.
Deci de fiecare dată când dl antrenor sufla în fluier,
- Scott, Isaac, Boyd... - Şi Ethan.
- Cu toţii am inhalat asta. - Cu toţii aţi fost otrăviţi de asta.
Deci aşa a intrat Darach în minţile lor. Aşa a făcut-o.
Stai! Stilinski!
De două ori într-o lună.
Să mă simt flatat?
În 1977, unchiul meu, Alexander Argent,
s-a cazat la motelul Glen Capri pentru o seară.
În camera 217, a folosit o puşcă pentru a-şi zbura creierii.
Autopsia a arătat că avea o urmă de muşcătură de animal pe-o parte.
Dacă deja ai toate informaţiile, ce mai vrei de la mine?
Vreau să ştiu cine a fost acel Alfa care l-a muşcat.
Vreau numele lui.
Deucalion!
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny & Neoh (c) Titrări Team