- Geordi, ai găsit-o ? - Nu încă.
Încep să văd aburi.
Amoniac, clor, clorură de potasiu.
Simt căldura de aici.
- Uite-o. - Cât de departe e ?
La 10 metri de-a lungul fibrei optice.
E fierbinte. Cred că sunt peste 2.000 de grade.
Mă duc înăuntru.
E în ordine. Am activat extinctoarele de urgenţă.
Semnele sale vitale sunt complet normale.
Dispozitivul interfeţei funcţionează în parametrii anticipaţi.
De ce a început să tuşească când a trecut prin aburi ?
Reacţie psihosomatică.
Mă simt de parcă aş fi aici.
Adică acolo, în tubul Jefferies.
Straniu. Când am văzut fumul, mi-a venit imediat să tuşesc.
Nimeni n-a raportat o experienţă senzorială atât de amănunţită.
Interfaţa e perfectă pentru Geordi.
fiindcă receptorii vizorului îngăduie sondei
să transmită informaţiile direct în cortexul său cerebral.
Se pare că va merge.
Geordi, vreau să scoţi sonda din tubul Jefferies
şi s-o duci în cala de lansare înainte să ajungem pe Marijne Vll.
Aşa o să fac.
Aşteptaţi o clipă.
Ceva e-n neregulă. Nu-mi pot mişca piciorul stâng.
Ce e ?
Sonda e proiectată să răspundă la orice mişcare vrea să facă Geordi.
Când creierul trimite mesajul de a mişca piciorul
interfaţa ar trebui să mişte sonda.
Intensitatea senzorilor tactili e prea mică. Voi mări capacitatea.
Gata.
Mă duc jos.
Pentru ce e costumul ?
Furnizează senzaţii tactile
pentru ca Geordi să simtă că e în acelaşi mediu ca sonda.
Geordi, ce s-a întâmplat ?
Nimic. Îmi privesc reflecţia într-un panou.
Uitasem ce bărbat chipeş sunt.
Spaţiul, ultima frontieră.
Acestea sunt călătoriile navei spaţiale Enterprise.
... să pătrundă cu îndrăzneală acolo unde nimeni n-a ajuns vreodată.
Star Trek Generaţia Următoare
Episodul 3 Interfaţa
Jurnalul căpitanului, data stelară 47215.5.
Am răspuns unui semnal SOS de la nava de cercetare Raman
care e prinsă în atmosfera turbulentă a unui neobişnuite gigantice gazoase.
Vom folosi interfaţa unei sonde experimentale
în încercarea noastră de a o salva.
Am examinat planul misiunii navei.
Raman urma să coboare în atmosfera inferioară
la 11.000 kilometri sub poziţia ei actuale.
Echipajul urma să ia mostre atmosferice la acel nivel
şi apoi să se întoarcă pe o orbită sigură.
S-a întâmplat ceva acolo.
Poate au cedat scuturile sau a avut loc o reacţie de inversiune în nacele.
- Semne de viaţă ? - Biosenzorii noştri sunt inutili.
Sunt prea multe interferenţe în atmosferă.
Poate că echipajul mai e în viaţă. N-avem cum să ne dăm seama de aici.
Sonda va reuşi să transmită prin interferenţe ?
Sonda transmite informaţii printr-o undă concentrată de particule.
Va reuşi să străbată interferenţele.
Dar sonda va funcţiona la limita nivelului de toleranţă.
Sistemul tău nervos va suporta atâtea informaţii senzoriale ?
Am testat deja interfaţa la un nivel de toleranţă de 70%.
Putem chiar mai mult de atât.
Măsurile de siguranţă se vor declanşa la un nivel de toleranţă de 98%.
- Asta va dezactiva interfaţa. - Căpitane.
Primesc un mesaj de la Comandamentul Flotei. E Amiralul Holt.
În biroul meu.
Cei şapte oameni de la bordul navei sunt prioritatea noastră.
- Sonda e gata de lansare ? - Da, dle.
Trimite-o direct către secţiunea pupa de pe Raman prin sasul secundar.
Astfel, va fi doar la un perete distanţă de Punte.
Mă voi conecta la interfaţa sondei de îndată ce e gata
şi de acolo o voi conduce eu.
Fă întocmai.
- Salut, Marcus. - Jean-Luc.
Cum stau treburile pe DS3 ?
Găzduim competiţia sportivă de anul acesta.
Ferengii au fost deja acuzaţi
că au încercat să mituiască pilotul Breen ca să abandoneze cursa.
- Nu e nimic neobişnuit aici. - Absolut nimic.
Aş vrea să-ţi pot spune că te-am apelat doar ca să mai aud veşti de la tine.
Acum nouă zile, Hera a plecat de aici într-o misiune obişnuită de curierat.
Am rămas în contact cu ea timp de cinci zile.
Apoi nava a dispărut fără urmă.
- Hera ? - Mă tem că da.
Excelsior şi Noble i-au reparcurs traseul în ultimele 72 de ore.
Nimic.
Căutarea o să continue încă 72 de ore.
Dar, sincer să fiu, nu cred că încă o săptămâna va mai conta.
Îl voi anunţa pe cmd. La Forge.
Dle Data, vreau să discut cu cmd. La Forge.
Da, dle.
Eu voi fi pe Punte.
Geordi, tocmai am primit veşti de la Flotă. Hera a dispărut.
A dispărut ?
Mama mea ?
Căpitanul La Forge a dispărut împreună cu echipajul ei.
L-am văzut pe tatăl tău săptămâna trecută şi pe sora ta cu zece zile înainte.
Dar mi-e dor de fiul meu preferat.
- Singurul tău fiu, mamă. - Trebuie să vezi din nou Hera.
Avem mulţi oameni noi la bord.
Inclusiv un nou tehnician şef care suprasolicită nacelele
ori de câte ori are ocazia.
Cred că e cel mai bun tehnician din Flotă.
Mă rog. E pe locul doi.
Intră.
- Scuze. Nu ştiam că... - Nu vă faceţi griji.
Ar trebui s-o cunoşti.
Săptămâna viitoare vom fi în acelaşi sector.
Vino cu naveta până aici şi o să-ţi fac cunoştinţă.
Mama încearcă mereu să-mi găsească o soţie.
Ne vedem la aniversarea tatălui tău.
Ţine minte, dacă vorbeşti cu el. E o surpriză.
Am primit mesajul acum trei săptămâni.
N-am apucat să-i răspund.
Geordi, sonda a intrat în atmosfera planetei.
Sunt gata s-o aduc la bordul navei.
Dacă vrei să-ţi iei câteva zile libere, o să acţionez eu interfaţa.
Interfaţa e calibrată special pentru receptorii vizorului meu.
Va dura cel puţin zece ore s-o modificaţi. Oamenii aceştia nu pot aştepta.
Nu e nevoie ca interfaţa să fie complet compatibilă.
Pot s-o acţionez chiar acum.
N-o voi controla la fel de bine ca tine, dar va funcţiona.
Lăsaţi-o baltă.
Eu sunt persoana cea mai potrivită pentru misiune.
Nu văd de ce să nu continuăm conform planului.
- Hera e de ajuns. - Hera a dispărut, atâta tot.
Până ce nu primesc alte veşti, se poate ca mama mea
să-şi fi dus echipajul într-o vacanţă neprogramată.
Să mergem.
Căpitane, sonda a intrat prin sas şi e pe poziţie la bordul Raman.
Picard către cmd. Data. Raportează.
- Suntem gata să pornim interfaţa, dle. - Daţi-i drumul.
Activez senzorii de distanţă.
Iniţiez interfaţa.
Semnele vitale sunt normale.
- Geordi, cum te simţi ? - Bine.
- Ai contact vizual ? - Nu încă.
Data, amplifică semnalul senzorilor. Nu văd nimic.
Am înţeles.
Văd acum. Dar fără culori.
Amplific forţa semnalului la nivelul de toleranţă de 75%.
Mai bine.
Pulsul ţi s-a intensificat.
Probabil sistemul tău nervos trebuie să se adapteze la nivelul actual.
Sunt emoţionat, atâta tot, Doctore.
E ca şi cum aş fi într-un montagne russe.
Sau la o primă întâlnire. Sunt în regulă.
Eu voi hotărî asta.
Dacă ritmul tău cardiac devine prea ridicat, te vom deconecta.
Am înţeles.
Ce harababură e aici.
Cred că fuzelajul e fisurat pe undeva.
Detectez gaze atmosferice pe coridor.
În principal, metan şi amoniac.
E posibil ca fisura din fuzelaj să fie pe Punte.
Mă îndrept spre Punte.
Am găsit pe cineva.
Care e poziţia ta ?
Aproximativ 12 metri de-a lungul coridorului principal.
E prins sub o conductă desprinsă din perete.
N-o pot mişca. Avem nevoie de mai multă energie la unda tractoare.
Data, treci la nivel de toleranţă 80%. Nu mai mult.
E mort.
Data.
Uşa aceea de la capătul coridorului.
- Unde duce ? - La o cală de depozitare magnetică.
Dacă învelişul Punţii a fost străpuns
acesta era cel mai sigur loc unde se puteau duce.
Data, trage o rafală cu fazerul.
Câmp limitat, intensitate nivel 4.
I-am găsit.
Sunt morţi. Cu toţii.
E un incendiu aici.
Data, deconectează.
Ce s-a întâmplat ? Geordi !
Nu ştiu. Mâinile mele.
Sunt arse.
Cum de s-a întâmplat asta ?
A avut loc o descărcare de energie în costumul interfeţei.
Mecanismele de siguranţă nu trebuiau să împiedice asta ?
Da, dar cred că ştiu de ce n-au făcut-o.
Nivelul de toleranţă al interfeţei era foarte ridicat.
Cred că răspunsul nervos al lui Geordi la acel stimul a fost atât de puternic
că a creat o reacţie în buclă.
Senzorii care transmiteau senzaţia de căldură către mâna mea
s-au supraîncărcat.
Echipajul de pe Raman e mort.
Vreau să-i recuperez pe ei şi nava lor
dar nu şi dacă riscăm siguranţa lui Geordi.
Dacă oprim semnalele senzoriale ale sondei, voi fi în regulă.
Şapte oameni şi-au pierdut viaţa acolo, căpitane.
Ar trebui să recuperăm informaţiile pe care le-au adunat.
Doctore ?
Dacă reglăm interfaţa la un nivel scăzut al stimulilor, riscul e acceptabil.
- Picard către Riker. - Aici Riker.
Puteţi lansa sonda.
Va trebui s-o ducem în sala de control auxiliar de pe Raman.
- Puntea lor e prea avariată. - În cât timp va fi pe poziţie ?
Peste câteva ore. Trebuie să tăiem prin perete.
Am înţeles.
Măcar ai timp să-ţi revii.
Da.
Oricum aveam ceva de făcut.
Ce mai faci, tată ?
Atât cât pot de bine, având în vedere împrejurările.
- Tu te simţi bine ? - Da.
Am discutat cu sora ta azi-dimineaţă.
Spune că va lua legătura cu tine peste câteva zile.
Acum e foarte tulburată.
Serviciul memorial pentru Hera se va ţine probabil pe Vulcan.
Majoritatea echipajului provenea de acolo.
Dar eu şi sora ta vrem să avem o ceremonie privată.
Tată.
Nu crezi că toţi exagerează ?
Potrivit ultimelor veşti, două nave încă mai îi căutau.
N-au găsit resturi, distorsiuni reziduale warp.
- Şi nici o navă. - Nu încă.
Dar asta nu înseamnă că n-o să găsească.
Flota Stelară consideră Hera pierdută.
Căutarea a devenit o formalitate în acest moment.
Geordi, mama ta nu mai e.
Puteţi să credeţi asta dacă vreţi.
Dar până nu văd dovezi clare, n-o să-mi pierd speranţa.
Bine, Geordi. Sună-mă dacă ai nevoie de ceva.
Intră.
Data.
- Tot mai lucrezi ? - Nu.
Am terminat reglarea interfeţei.
Acum îl aştept pe cmd. Riker să termine deplasarea sondei.
- Vrei să fii consolat ? - Nu !
Eram în trecere şi voiam să văd ce faci.
Folosesc timpul ca să studiez poezia.
- Data, nu e nimic pe ecran. - Nu e corect.
Deşi ecranul e într-adevăr gol, acest gol are un înţeles poetic.
Prin urmare, nu poate fi considerat nimic.
- Cine spune ? - Străvechii doosodarieni.
Multe din poeziile lor cuprind astfel de lacune sau spaţii goale.
Deseori, aceste pauze durau mai multe zile,
timp în care poetul şi audienţa
erau încurajaţi să contempleze vidul experienţei.
Seamănă cu anumite prelegeri de la Academia Flotei.
Sigur nu vrei să discutăm despre mama ta ?
De ce spui asta ?
Fără îndoială că eşti tulburat din cauza dispariţiei ei.
Deşi pretinzi că erai doar în trecere,
asta e cel mai probabil o scuză pentru a începe o conversaţie
despre acest subiect incomod.
- Am dreptate ? - Nu, Data.
Câteodată "eram doar în trecere" înseamnă că sunt în trecere.
Atunci îmi cer scuze pentru presupunerea mea prematură.
Acest poem are o pauză de 47 de minute.
Dacă vrei, poţi să contemplezi golul alături de mine.
Mulţumesc.
Data, cred că ai renunţat prea uşor.
Nu înţeleg.
Când am spus: "Eram în trecere înseamnă că sunt în trecere"
nu asta voiam să spun.
Atunci presupunerea mea iniţială a fost exactă. Vrei să vorbim despre mama ta.
Sunt nebun de cred că încă mai e în viaţă ?
Nu mă îndoiesc de luciditatea ta.
Dar felul cum evaluezi informaţiile disponibile e subiectiv.
E căpitanul unei nave stelare.
A mai scăpat din situaţii imposibile până acum.
Cu ce e diferită aceasta ?
Dispariţiile precum cea a Herei
s-au încheiat rareori cu salvarea echipajului şi a navei.
Mulţumesc de încurajare !
Îmi pare rău, Data. N-am vrut să mă răstesc la tine.
Nu sunt jignit. Eşti supărat. Reacţiile tale nu mă surprind.
Dacă a murit într-adevăr
... nu ştiu ce-am să mă fac.
Primim date telemetrice de la sondă.
Nivelul stimulilor e la o toleranţă de 53%.
E prea mic, Data. N-o să pot face nimic acolo.
♪Vreau să încep cu o marjă de siguranţă cât mai mare.
Vom creşte nivelul pe parcurs.
- Gata ? - Dă-i drumul.
Iniţiez interfaţa.
Nu văd nimic.
- Amplific semnalul acum. - Da.
E mai bine, dar am nevoie de mai mult.
E suficient nivelul acesta ?
Geordi ?
Geordi, mă auzi ?
Mamă ?
- Mamă, tu eşti ? - Tu eşti ?
Am uitat. Nu vezi decât sonda.
Da, eu sunt. Mă aflu pe Enterprise. Sunt conectat la această sondă.
Geordi ? Cu cine vorbeşti ? Ce vezi ?
- Dar tu eşti cu adevărat ? - Da, Geordi. Sunt mama.
- Dar cum e posibil ? - N-am timp să-ţi explic.
- Trebuie să mergem jos. - Jos unde ?
- La suprafaţă. - Geordi, raportează.
Aşteaptă, Doctore. De ce ?
De ce trebuie să mergem la suprafaţă ?
- Suntem pe moarte. - Suntem ?
Hera ? Vrei să spui că Hera e acolo jos ?
- Te deconectăm acum. - Nu, aşteaptă !
Avem nevoie de ajutorul tău. Am nevoie de ajutorul tău.
- Mamă. - Geordi.
Legătura a fost oprită automat.
E în stare de şoc nervos.
Supraîncărcarea senzorilor n-a provocat leziuni permanente
dar nu vreau să-i mai expun creierul la astfel de stimuli.
Ai idee ce a provocat această halucinaţie ?
- Creierul lui funcţionează normal. - V-am spus că nu era o halucinaţie.
Geordi, am analizat datele trimise de senzorii sondei.
Nu s-a înregistrat prezenţa unei fiinţe umane vii pe Raman.
Nu era cu adevărat acolo. Nava ei se află la suprafaţă.
Deci crezi că ai văzut un fel de transmisie ?
A reuşit cumva să comunice cu mine.
Nu s-a înregistrat nici un fel de transmisie.
Poate numai eu o pot detecta fiindcă sunt conectat la sondă.
Sonda îi permite lui Geordi să perceapă fluctuaţii cuantice,
anomalii subspaţiale şi alte fenomene invizibile pentru restul senzorilor.
De acord, dar cum îşi poate percepe mama în mod vizual
ca şi cum ar fi fost în cameră ?
Nu sunt sigură, dar creierele noastre n-au fost făcute
să proceseze informaţiile senzoriale pe care le primeşte Geordi.
Când creierul recepţionează ceva ce nu înţelege,
interpretează informaţie cum ştie el mai bine,
câteodată sub forma unui miros sau sunet sau sub forma unei imagini.
- Vedeţi ? - Geordi.
Nu spun că mama ta comunica cu tine.
Încerc doar să explic de ce ai crezut asta.
Nava mamei mele e prinsă acolo şi trebuie să-i salvăm.
Geordi, ultima poziţie cunoscută a Herei e la 300 de ani-lumină depărtare.
Cum de-a ajuns aici ?
Dacă Hera se află la suprafaţă
carena ei n-ar putea suporta presiunea atmosferică.
Cel puţin lăsaţi-mă să mă duc acolo ca să fiu sigur.
Nu recomand să folosească din nou interfaţa.
Erai cât pe ce să mori din cauza supraîncărcării senzorilor.
- O să fiu în regulă ! - Nu. Îmi pare rău, Geordi.
Nu sunt pregătit să-ţi risc viaţa.
Data, găseşte altă cale de a recupera Raman.
Vreau să vii cu un plan alternativ peste două ore.
Geordi.
Vreau să vorbeşti cu Consilierul Troi. Te aşteaptă.
Cum este mama ta, Geordi ?
Dacă îţi închipui c-o să discut despre copilăria mea, Consiliere, te înşeli.
Nu asta te-am întrebat.
Ea e...
E genială.
Amuzantă. Incredibil de receptivă.
Cunoaşte oamenii. Ştie ce fel de oameni sunt înainte să vorbească.
Mereu a fost aşa.
Ştie să judece bine caracterul.
- Când ai văzut-o ultima oară ? - Acum şapte luni.
Când a preluat comanda pe Hera.
M-am dus la o petrecere în cinstea echipajului ei.
Voia să vin s-o văd, dar eram foarte ocupat.
Puteam să-mi fac timp s-o vizitez
dar nu credeam că...
Vreau să spun că nu credeam...
Nu credeai că va fi ultima ta ocazia de a o vedea.
Nu asta voiam să spun.
Vreau să-ţi sugerez ceva. E doar o teorie.
Bine.
Te îngrijorează dispariţia mamei tale.
Te simţi vinovat că n-ai vizitat-o când ai avut ocazia
aşa că nu vrei să te gândeşti că ar putea fi moartă.
Dorinţa ta de a crede că trăieşte e atât de puternică
că se manifestă sub forma unei imagini fizice.
Dar mi-a spus că e captivă pe planetă, că e în pericol.
Dacă era doar întruchiparea unei dorinţe
nu crezi că mi-aş închipui-o sănătoasă şi în siguranţă ?
Nu. Fiindcă asta ar înseamna sfârşitul iluziei tale.
Ai şti că nu e adevărat.
Cu cât mai complexă şi mai lungă e povestea
cu atât mai mult timp poţi să crezi că mama ta e încă în viaţă.
Asta e teoria ta, Consiliere.
Eu am una proprie.
Am cântărit posibilitatea folosirii unei unde tractoare
pentru a scoate Raman din atmosferă.
Dar nivelul ridicat al interferenţelor împiedică fixarea semnalului.
Dar dacă instalăm un sistem de relee ?
La concluzia asta am ajuns şi eu, cmd.
Două navete plasate între Enterprise şi Raman
cu scuturile reglate pentru a concentra unda tractoare.
Putem aduce navetele suficient de aproape fără riscuri ? Dle La Forge?
Sigur.
Da, atâta timp cât le menţinem deasupra troposferei.
- Atunci în acest caz... - Dar cum rămâne cu Hera ?
O vom lăsa pe mama şi echipajul ei captivi pe planetă.
- Comandante... - M-am tot gândit.
Acum câteva săptămâni, am primit un mesaj de la mama mea.
A spus că noul ei tehnician şef face experimente cu motorul warp.
Am văzut Hera. Utilizează iniţiatoare trionice în conductorul warp.
Se ştie că au efecte secundare stranii, mai ales când începi să le modifici.
S-au raportat bule warp şi alte deformări subspaţiale.
Dacă asta s-a întâmplat ?
Nu o bulă warp, ci un tunel subspaţial.
Legând două puncte prin subspaţiu ?
Cred că Hera a creat o distorsiune care a azvârlit-o aici pe Marijne 7.
De ce aici ?
Hera a trecut pe lângă această planetă cu zece zile în urmă.
Şi există multe distorsiuni subspaţiale în atmosferă.
E posibil ca nava să fi colectat reziduuri care au dirijat tunelul înapoi aici.
Deci Hera e întreagă acolo jos ?
Poate e înconjurată de un câmp warp, dar cine ştie pentru cât timp ?
Dle La Forge, ai dovezi în sprijinul acestei ipoteze ?
Am detectat semnale subspaţiale ciudate când eram conectat la sondă.
- Geordi, putea să fie orice. - Dar am vorbit cu ea, cmd.
Mi-a cerut să aduc Raman mai aproape de planetă.
Dle Data, e posibil aşa ceva ?
Da, dle. Dar e foarte improbabil.
- Cât de improbabil ? - Aproape imposibil, dle.
- Să continuăm cu planul cu navetele. - Căpitane...
Liberi.
Dle La Forge.
Vreau să ştii că înţeleg prin ce treci,
Dispariţia mamei tale e tragică,
dar nu-ţi pot risca siguranţa doar în baza unei ipoteze dubioase.
Căpitane, dacă am dreptate şi există o cât de mică şansă ca ea să fie în viaţă...
Îmi pare rău, Geordi. Am luat o hotărâre.
Înţeleg, dle.
Vom fi gata să folosim unda tractoare în mai puţin de o oră.
Doar n-aţi venit până aici să-mi spuneţi asta.
Într-adevăr, nu.
Geordi.
Poate am fost cam dur în legătură cu situaţia de la bordul Raman.
Dar nu vreau ca unul din cei mai buni ofiţeri ai mei să-şi asume riscuri inutile.
Mi se pare că eu trebuie să judec dacă e inutil sau nu.
Mama mea a murit când eram copil.
Nu am decât poze şi ce-mi spunea tatăl meu despre ea.
Îl rugam să-mi povestească mereu despre ea.
Când aveam cinci ani şi m-am dus la şcoală
le spuneam prietenilor mei aceleaşi poveşti, spunând că trăieşte.
Apoi am început să cred că trăia şi că plecase.
Şi că se va întoarce.
Profesoara a aflat de asta
şi ea şi cu tatăl meu au avut o discuţie cu mine.
Mi-au spus că era important să accept faptul
că mama mea murise şi nu se va mai întoarce.
Şi nici toate speranţele din lume n-aveau să înfăptuiască asta.
În cugetul meu, aceasta a fost ziua în care mama mea a murit cu adevărat.
Am plâns toată noaptea.
Dar după asta, m-am simţit mai bine.
Mama dvs murise. Existau dovezi. Un cadavru, o înmormântare.
- Era o realitate. - Geordi.
Dacă aş vedea un cadavru, dacă s-ar găsi o epavă, aş accepta
dar mama mea a dispărut pur şi simplu.
Şi acum, apare posibilitatea ca ea să fie în viaţă.
Şi nu am de gând să renunţ.
Nu încă.
Bănuiam că vei încerca să acţionezi interfaţa de unul singur.
Într-adevăr ?
Îţi cunosc îndeajuns de bine modelul comportamental
pentru a anticipa anumite decizii.
- Deci mă cunoşti destul de bine. - Încalci ordinele căpitanului.
Nu pot să stau degeaba când mama mea poate fi pe planetă.
Nu-ţi pot îngădui să-ţi pui în pericol viaţa.
Data, dacă plec fără să ştiu sigur,
voi trăi cu asta tot restul vieţii mele, întrebându-mă dacă am lăsat-o să moară.
N-aş putea suporta. De-asta trebuie să fac asta.
Te pot consemna în cabină pe tot parcursul misunii.
Dacă asta trebuie să faci, Data, atunci fă-o.
Fiindcă nimic în afară de asta n-o să mă oprească
de la a încerca să-mi salvez mama.
Ce faci ?
Voi monitoriza interfaţa şi voi încerca să te menţin în siguranţă.
Nu te pot consemna în cabină pentru ceva ce n-ai făcut încă.
O să avem amândoi probleme din cauza asta.
Este foarte probabil să ai dreptate.
Mulţumesc, Data.
- Dar vreau să-ţi cer ceva. - Da ? Ce ?
Vreau să te gândeşti la posibilitatea că ceea ce vezi nu e real.
Aşa o să fac.
Promit.
Pornesc interfaţa.
Mamă ?
- Mamă ? - Bună, Geordi.
Mamă ! Cum ai ajuns aici ?
Nu sunt lângă tine, Geordi. Sunt pe nava mea, la suprafaţă.
- Am fost prinşi într-un tunel warp. - Exact cum credeam.
Cum comunicăm ?
Am găsit o cale de a transmite un semnal subspaţial prin interferenţele atmosferice.
Geordi, vezi imaginea mamei tale ?
Da. A confirmat tot ce am spus.
Detectez un tipar anormal de energie subspaţială în apropierea ta
similar cu cel înregistrat de sondă când ţi-ai întâlnit pentru prima dată mama.
În felul acesta comunică cu mine.
E singurul semnal care poate străbate prin interferenţe.
- Avem nevoie de ajutorul tău. - M-am tot gândit la asta.
O să duc Raman pe o orbită staţionară joasă
şi voi declanşa o reacţie în lanţ a câmpului warp.
De ce ?
Distorsiunea rezultată va inversa tunelul warp.
Nava ta se va întoarce de unde a pornit.
Geordi, atmosfera devine tot mai turbulentă în jos.
Nu vei reuşi să aduci Raman suficient de aproape de Hera înainte să fie distrusă.
Trebuie să încerc, Data.
Nu mai avem timp.
Am reactivat scuturile.
Începem să coborâm.
Slavă Domnului !
- Slavă Domnului ? - Că trăieşti.
Că am avut dreptate.
Abia aştept să-i spun tatei. El şi Ariana îşi pierduseră speranţa.
Ne ducem acasă.
În cele din urmă, da. Data !
Imaginea oscilează.
- Pierd controlul interfeţei. - Sonda iese din raza de acţiune.
Amplifică semnalul pentru a păstra conexiunea.
Suntem deja la un nivel de toleranţă de 75%.
Data ! Îl poţi amplifica până la 100 dacă îl reglezi suficient de lent
pentru ca sistemul meu nervos să se adapteze.
Teoretic e adevărat. Dar chiar şi la acest nivel
eşti supus la reacţii nervoase periculoase.
Sunt peste 300 de oameni la bordul Herei, Data.
Tu şi cu mine suntem singura lor şansă.
Voi mări semnalul progresiv pe măsură ce cobori.
Funcţionează.
Când vom fi gata să deconectăm interfaţa
vom avea nevoie de timp ca să micşorăm semnalul
altfel sistemul tău nervos va suferi un şoc din cauza scăderii bruşte.
Odată ce declanşez reacţia warp, putem să scădem semnalul.
Am înţeles.
Vom intra în raza senzorilor de pe Hera peste câteva minute.
Mamă, îmi pare rău că n-am trecut să te văd acum câteva săptămâni.
- Erai prea ocupat cu munca. - Da. Îmi pare rău.
Nu se va mai întâmpla.
Căpitane, Raman coboară către planetă.
Geordi !
Nivelul de toleranţă e de 90%.
Conform calculelor mele, vei atinge 100% înainte să ajungi la Hera.
Atunci vom depăşi nivelul de toleranţă.
Nu recomand asta. Trebuie să opreşti coborârea.
Nu, Geordi, te rog.
Data, o să duc nava jos acum.
Dacă nu amplifici semnalul peste nivelul de toleranţă
o să pierd interfaţa când voi ieşi din raza de acţiune
şi organismul meu va intra în stare de şoc.
Geordi, mă pui într-o poziţie dificilă.
Te rog, opreşte coborârea.
N-o s-o fac, Data. Măreşte nivelul de toleranţă.
Dezactivez sistemele de siguranţă.
Trec la nivel maxim de toleranţă.
Mulţumesc, Data.
- Ne apropiem. - Slavă Domnului !
- Cmd. La Forge ! - Da, căpitane ?
Opreşte coborârea. Dezactivează interfaţa.
Îmi pare rău, căpitane. Nu pot face asta.
La naiba, Geordi, o să te omori !
Dacă mă întorc acum, mama şi tot echipajul ei vor muri.
Îţi caut nava.
Nu detectez nimic.
Suntem încă prea departe.
Nu. Ar fi trebuit să detectez ceva până acum.
Nu apare nimic.
Nici un tunel warp, nici o navă.
Nu e nimic acolo !
- Doctore, raportează. - Sinapsele îi sunt suprasolicitate.
- Nu va supravieţui ! - Geordi, ce se întâmplă ?
Inversaţi unda tractoare.
Inversez unda tractoare.
Ce eşti ?
Ne omori. Trebuie să coborâm !
Geordi.
Ce se întâmplă ? Raportează.
Sunteţi captivi ?
Putem să-l deconectăm cumva ?
Dac-o facem prea brusc, va suferi un şoc nervos.
Captivi pe navă ?
Reduceţi semnalul progresiv
dar deconectaţi-l înainte să fie prea târziu.
Voi aţi omorât echipajul de pe Raman ?
- Putem să-i păcălim receptorii neurali. - Să-i păcălim ?
Transmiţând informaţii senzoriale din cursul primelor experienţe cu sonda.
Putem deconecta interfaţa menţinând nivelul semnalului.
Apoi îl putem mişcora în mod controlat.
- Ce vreţi ? - Ca într-o cabină de decompresie ?
Să încercăm.
A fost un accident ? Căpitane, trebuie să duc nava în atmosfera inferioară.
Explică.
Din câte înţeleg, când Raman s-a apropiat de planetă,
a adunat accidental nişte forme de viaţă
care trăiesc în atmosfera inferioară.
Fiinţe subspaţiale inteligente.
Când nava a urcat mai sus pe orbită, fiinţele au rămas captive.
De unde ştii asta ?
Unul din ei poate comunica cu mine.
Cred că mi-au citit gândurile prin intermediul interfeţei sondei
şi au luat forma mamei mele pentru a mă convinge
să duc nava mai aproape de suprafaţă.
Aceste fiinţe sunt vinovate de moartea echipajului de pe Raman ?
Da, dar nu cred că a fost intenţionat.
Probabil au încercat să comunice cu ei la fel cum comunică cu mine.
Accesându-le în mod direct gândurile.
Acest lucru s-a dovedit fatal pentru echipaj.
Presupun că pe mine m-a protejat interfaţa.
Trebuie să-i duc înapoi, căpitane.
Nu vor supravieţui atât de sus în atmosferă.
Voi întoarce nava şi voi reveni de îndată ce...
Geordi, ce se întâmplă ?
Atmosfera devine tot mai turbulentă. Sistemele se supraîncarcă.
Mi-e dificil să păstrez scuturile.
Geordi.
Suntem în siguranţă acum.
La revedere.
Alimentarea se întrerupe.
- Scuturile vor ceda peste opt secunde. - Putem modifica semnalul ?
Aproape.
Scuturile cedează.
Modific semnalul.
- Funcţionează ? - Semnele sale vitale se stabilizează.
Va supravieţui.
Jurnalul căpitanului, completare.
L-am deconectat cu succes pe d-l La Forge de la interfaţă
şi suntem în drum spre Baza Stelară 495.
Ai încălcat un ordin direct.
Ţi-ai pus viaţa în mare primejdie. Nu sunt mulţumit.
Da, dle. Îmi asum complet răspunderea. Data era...
Mă ocup mai târziu de d-l Data.
Între timp, trebuie să consemnez asta în dosarul tău permanent.
- Da, dle. - Liber.
Geordi.
Îmi pare rău că nu ţi-ai găsit mama.
Mulţumesc, dle.
E straniu. Când mă aflam acolo jos, părea foarte real.
Am simţit că am avut ocazia să-mi iau rămas bun.
Traducerea şi adaptarea Mihai Andronie